ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/2103/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3145/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю в режимі відеоконференції
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 17 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17 вересня 2021 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 15.11.2021 року.
Обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, змінити запобіжний захід на будь-який інший не пов`язаний із позбавленням волі за місцем фактичного проживання, покласти обов`язки, зменшити розмір застави.
Вважає, що було проігноровано, що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом, прокурором не доведено реальної можливості настання ризиків, відсутні висновки щодо неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, судом цих обставин не перевірено. Проживає з бабусею, яка має захворювання та потребує догляду. Вважає, що застосування до нього домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків буде достатнім.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Встановлено, що ОСОБА_6 на даний час обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Як вбачається з наданих суду матеріалів ОСОБА_6 неодноразово був засуджений за вчинення корисливих злочинів до реальної міри у покарання у виді позбавлення волі. В даному провадженні знову обвинувачується у викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення, вчинене повторно. Обвинувачений зареєстрований в Харківському районі Харківської області, тоді як обвинувачується у вчиненні злочину в Зміївському районі, не одружений, не працює. Наведені дані, що характеризують особу обвинуваченого, свідчать про реальну можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав, тому враховуючи зазначене апеляційний суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу. Посилання апелянта на наявність в нього бабусі, що потребує догляду, не зменшують можливості настання встановлених судом ризиків. Крім того, в оскаржуваній ухвалі судом зазначено, що стороною захисту не надано доказів щодо ступеня родинного зв`язку чи перебування на утриманні. Таких доказів не надано і до апеляційного суду, а враховуючи, що обвинувачений не працює та відсутні докази наявності в нього законних джерел заробітку, ставиться під сумнів його можливість утримувати інших осіб. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики продовжують існувати та підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається. Суду не надано доказів наявності у обвинуваченого таких соціальних зв`язків, які б реально гарантували його належну поведінку у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, апеляційний суд враховує позицію потерпілого, який як зазначено в ухвалі суду, підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

З огляду на зазначені для даного провадження обставини, колегією суддів будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 17 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді