Справа № 716/585/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Заставна, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 01.01.2021 року за обвинувальним актом, складеним у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Кучурів Заставнівського району Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, раніше судимого, вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17.04.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком на 1 рік; вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.08.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покрання у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. ст. 70 КК України за сукупність злочинів до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17.04.2019 року та остаточно призначено покарання у виді 3-х років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком на 2 роки
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.4 ст.296 КК України, та ч. 2 ст. 162 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Малий Кучурів Заставнівського району Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.4 ст.296 КК України, та ч. 2 ст. 162 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Малий Кучурів Заставнівського району Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.4 ст.296 КК України, та ч. 2 ст. 162 КК України
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
представників потерпілих ОСОБА_11
захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , 01.01.2021 року попередньо вступивши в злочинну змову, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ігноруючи правила поведінки та норми моралі загальноприйняті в суспільстві, які супроводжувались особливою зухвалістю, умисно, зламавши хвіртку увійшли на територію домогосподарства належного ОСОБА_8 , що розташоване по АДРЕСА_3 , де в подальшому розбивши вікно вхідних дверей будинку та відчинивши їх, проникли в приміщення вказаного житлового будинку. Перебуваючи в даному приміщенні, зламали двері до ванної кімнати, увійшли в середину, де на той час в оголеному вигляді перебували ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_17 , після чого з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, безпричинно, ігноруючи правила поведінки та норми моралі загальноприйняті в суспільстві, які супроводжувались особливою зухвалістю, нахабним поводженням, буйством, бешкетуванням, поєднаним з насильством над потерпілими, яке виразилось в тривалому спричиненні тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із застосуванням заздалегідь заготовленого предмета, дерев`яної палиці, заподіяли тілесні ушкодження ОСОБА_8 та її чоловікові ОСОБА_18 . Вказані протиправні дії продовжувались тривалий час і вперто не припинялись та через деякий час були припинені сторонніми особами.
В результаті протиправних дій, ОСОБА_17 доставлено до Заставнівської ЦРЛ з діагнозом: забійна рана лівої щоки, ЗЧМТ, струс головного мозку, а також ОСОБА_8 з діагнозом: забій м`яких тканин голови, множинні садна лівої кінцівки. Після чого ОСОБА_9 госпіталізовано в ЛШМД м. Чернівці з діагнозом: струс головного мозку.
Крім того, 01.01.2021 року о 5 год 30 хв. попередньо вступивши в злочинну змову ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправне значення своїх дій, всупереч волі власника, порушуючи ст. 30 Конституції України, якою кожній особі гарантовано недоторканість житла, шляхом пошкодження вхідних дверей поєднаним з насильством над потерпілою, яке виразилось в спричинені тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , які відповідно до висновку СМЕ №32 відносяться до легких тілесних ушкоджень, проникли до житлового будинку належного ОСОБА_8 , що розташоване в АДРЕСА_3 .
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в судовому засіданні своєї вини в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннь не визнали, дали ідентичні за змістом покази, згідно яких жодних хуліганських дій відносно потерпілих не вчиняли, на їх адресу нецензурну лайку та будь-які погрози не висловлювали, тілесних ушкоджень нікому не завдавали, будь-яких предметів із собою не мали, вікно розбили випадко при падінні, будь-яке інше майно не пошкоджували. Вину визнали в частині незаконного проникнення до житла, яке кваліфікується за ч. 1 ст. 162 КК України.
Суд критично оцінює покази обвинувачених та позицію сторони захисту, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та спростовуються сукупністю наявних у справі доказів. При цьому, не визнання винуватості ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , суд розцінює, як спосіб їх захисту, та намагання уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.
Винуватість ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, підтверджується наступними доказами:
Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 01.01.2021 р. близько 05 години вранці почула гуркіт. Троє невідомих її чоловіків підійшли до будинку, запитали де діти. Відповіла, що діти сплять, проте троє чоловіків пішли до іншого будинку, який знаходиться на їхньому подвір`ї де в цей час відпочивали її донька з чоловіком, та неповнолітні діти. В свою чергу вона разом із чоловіком намагалась їх зупинити, однак її відштовхували. Один із них мав з собою дерев`яну палку, якою розбив вікно вхідних дверей та відчинив двері. Даною палкою були нанесені удари ОСОБА_17 . Її дочку тримаючи за волосся повністю роздягнену витягнули з ванни та завдавали тілесних ушкоджень. При цьому вона взявши халат, прикрила доньку. На вулиці був припаркований білий автобус. На допомогу їм прибігла сусідка, однак на її зауваження ніхто не реагував. Згодом сусідка пішла покликати на допомогу свого зятя, ОСОБА_19 , який перебуваючи на дорозі здійснивши постріли, припинив вказані дії невідомих її осіб. Вказала, що їй було завдано тілесні ушкодження у зв`язку із тим, що її відштовхували об стіну, коли вона намагалась припинити протиправні дії обвинувачених. Зазначити хто саме з обвинувачених в яку ділянку тіла завдавав тілесні ушкодження їй та доньці не може, оскільки стан був переляканий.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 01.01.2021 року після святкування Нового року в с. Боянчук близько 04 год. повернулись додому. Перебували у ванній кімнаті разом із чоловіком. Обвинувачені розбивши вікно вхідних дверех проникли в їх будинок. Почули стук, згодом відкривши до кімнати двері зайшов чоловік, який дерев`яним предметом наніс удар ОСОБА_9 , в результаті чого останній втратив свідомість. А її ОСОБА_6 за волосся витягнув оголену з ванної кімнати до іншої кімнати де знаходились ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після чого дані особи наносили її удари по різних частинах тіла, однак зазначити хто саме в які ділянки не може, оскільки прикривала обличчя руками. Мати одягнула на неї халат. Коли її чоловік прийшов до тями, йому повторно нанесли удар дерев`яною палкою, від вказаного удару останній знову втратив свідомість. ОСОБА_10 намагалась припинити протиправні дії обвинувачених. Згодом прийшла сусідка, яка покликала свого зятя ОСОБА_19 . Після здійснення пострілів ОСОБА_19 , протиправні дії були припиненні. Зазначила, що в будинку куди проникнули обвинуваченні перебували неповнолітні діти. Тілесні ушкодження їй завдавали на очах сина, який на даний момент потребує психологічної допомоги.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав, що 01.01.2021 року відпочивали в барі. В даному закладі відбувся конфлікт із невідомими йому хлопцями, причини якого не може пояснити, можливо через те що він є громадянином Польщі. Після припинення вказаного конфлікту вони з дружиною повернулись додому. Перебуваючи у ванній кімнаті почули тріск. Коли відчинились двері до ванної кімнати, йому нанесли чимось удар внаслідок чого він втратив свідомість, отямившись його знову ударили і він повторно втратив свідомість. У зв`язку із чим не бачив, що відбувалось в будинку і хто наносив тілесні ушкодження дружині. Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення він близько місяця був непрацездатний, а старший син проходить психологічну реабілітацію.
Представник потерпілих в судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Відповідно до поданої заяви, від позовних вимог до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відмовились. Просили суд задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_9 в розмірі 100 000 грн., на користь ОСОБА_8 - 100 000 грн., на користь ОСОБА_10 в розмірі 100 000 грн. Просили суд призначити покарання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не пов`язане з позбавленням волі, із застосуванням ст. 75 КК України. Щодо ОСОБА_4 просили суд призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 296 та ст. 2 ст. 162 КК України не застосовуючи ст.ст. 69, 75 КК України.
Свідок ОСОБА_20 , зазначив, що 01.01.2021 року перебуваючи на чергуванні, ним було зафіксовано документацію про лікування та надано медичну допомогу громадянина « ОСОБА_21 », який повідомив, що йшовши в м. Заставна почувши хлопок відчув біль в нозі і побачив як потекла кров. Однак згодом працівники поліції повідомили, що по допомогу звернувся ОСОБА_4 , який повідомив працівникам лікарні неправдиві дані, щодо своєї особи.
Свідкок ОСОБА_22 суду вказала, що 01.01.2021 року була свідком конфлікту, який відбувався в с. Боянчук на дискотеці між ОСОБА_23 та ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 з ОСОБА_5 . На вулиці виникла бійка між ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , та згодом до них приєднався ОСОБА_18 . В даному конфлікті ОСОБА_4 участі не брав, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння та спав за столом, його розбудили, коли потрібно було їхати додому. Після того як припинилися конфлікти вони з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 і його дружиною поїхали додому. В с. Юрківці зупинилися, з автомобіля вийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згодом за ним пішов ОСОБА_4 . Бачила, як вони перестрибнули через паркан. Чули крики та постріли. Згодом до них підійшов чоловік та вимагав їхати звідти інакше буде стріляти. Після пострілів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 привели ОСОБА_4 , який був підстрелений. Вирушили в лікарню м. Заставна, однак там повідомили, що необхідно ОСОБА_4 звернутись в лікарню м. Чернівці. Що відбувалось в будинку і на подвір`ї в с. Юрківці їй невідомо. В цей день 01.01.2021 року вживали спиртні напої в компанії обвинувачених так і потерпілих.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що свідком подій, які відбулися в с. Боянчук та с. Юрківці не був. 01.01.2021 року святкував разом із обвинуваченими Новий рік, вживали спиртні напої. Як результат сутички, яка відбувалась в с. Боянчук в ОСОБА_6 були гематоми на обличчі та грязний одяг.
Свідок ОСОБА_27 , суду вказала, що 01.01.2021 року святкувала разом із обвинуваченими Новий рік, вживали спиртні напої. Перебуваючи в с. Боянчук відбулась бійка спочатку в приміщенні дискотеки, згодом біля території дискотеки між ОСОБА_28 , ОСОБА_24 із невідомими хлопцями. Даний конфлікт намагався припинити ОСОБА_5 . ОСОБА_4 в бійці участь не брав, оскільки спав в нетверезому стані за столом. Після конфліктів вона разом із обвинуваченими і іншими особами на автобусі поїхали додому. По дорозі в с. Юрківці зупинились, щоб вийшла ОСОБА_29 , проте також вийшли ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Куди саме вони пішли і що відбувалось не бачила, тільки чула постріли. Після пострілів від`їхали бусом, оскільки перелякались. Через деякий час хлопці повернулись, побачила, що ОСОБА_4 поранений.
Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснила, що 01.01.2021 року відвозила в с. Боянчук ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 разом із його дружиною та 2 невідомих її осіб. Згодом повинна була забрати їх назад, проте коли повернулась друзів вже не було. Там знайшла куртку ОСОБА_6 , яка була брудна, забрала її додому і попрала. Свідком подій, які відбувались в с. Боянчук та с.Юрківці не була.
Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні вказав, що 01.01.2021 року перебуваючи в будинку по АДРЕСА_3 почув гуркіт, на який вийшла дружина, а через 5 хвилин він. На подвір`ї побачив трьох невідомих хлопців, які вривались до будинку де відпочивала його донька ОСОБА_8 з сім`єю. Дані особи розбили вікно вхідних дверех та проникнули в середину будинку. Одного з них він тримав за ногу перешкоджаючи зайти в середину будинку. В даних осіб, була дерев`яна лата, якою вони наносили удари доньці та дружині. ОСОБА_9 не бачив, що відбувалось в середині будинку. Конфлікт відбувався також на подвір`ї та був припинений після того, як перебуваючи на дорозі біля їхнього будинку, якийсь чоловік кричав щоб покинули подвір`я та здійснив декілька пострілів.
Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні вказав, що 01.01.2021 року перебуваючи в с. Боянчук ОСОБА_27 ОСОБА_5 попросили відвезти їх додому. Після конфліку, який перебував на вулиці біля зупинки. В автобус сіло 6-7 чоловік. В с. Юрківці зупинились, щоб одна дівчина вийшла. Також там вийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , та через деякий час вийшов ОСОБА_4 . Вони перелізли через паркан на подвір`я, підійшли спочатку до кухні, а потім до будинку. Що відбувалось в середині йому не відомо. Згодом до транспортного засобу підійшов невідомий чоловік та повідомив, щоб вони їхали геть. Він від`їхав на 200 метрів. Чув 3-4 постріли. Коли підійшли хлопці до автобуса побачив, що ОСОБА_4 поранений. У зв`язку із цим відвіз їх в м. Заставну в лікарню.
Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні вказала, що проживає в с. Юрківці по сусідству із ОСОБА_10 01.01.2021 року прокинулась від криків, глянувши через вікно побачила, як дві жінки не впускають в будинок чоловіка. Коли вибігла на вулицю побачила трьох чоловіків, проте з свого подвір`я не виходила. На дорозі був припаркований білий бус. Вийшов ОСОБА_19 , який кричав, щоб хлопці покинули подвір`я ОСОБА_23 , однак останні на нього не реагували, а почали йому погрожувати. У зв`язку із цим ОСОБА_19 здійснив постріли вгору.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що 01.01.2021 року його розбудила теща та повідомила, що в сусідів щось відбувається. Прийшов на подвір`я та побачив невідомих осіб, почув плач дитини та крики ОСОБА_10 . Побіг додому та взяв свою зброю. Повернувся та попередив з метою припинення протиправних дій, що буде стріляти. Однак хлопці на зауваження не відреагували, тому здійснив постріли вверх. Після вказаного білий автобус, який був припаркований біля подвір`я від`їхав вниз. Зазначив, що спеціально не наводив приціл в когось, хотів стріляти під ноги, оскільки дані особи йшли на нього та відчувши загрозу своєму життю вистрілив під ноги. Загалом здійснив 3-4 постріли з травматичної зброї та 1 раз карабіном. Після цього невідомі хлопці поїхали, а він подзонив в поліцію і повідомив про вказані події, зокрема її про те що поранив людину.
Свідок ОСОБА_34 вказав, що 01.01.2021 року в приміщенні дискотеки с. ОСОБА_35 був свідком, як відбувся конфлікт між ОСОБА_5 та невідомим чоловіком, який розмовляв польською. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в бійці участь не брали. Будь-яких ушкоджень на ОСОБА_9 не бачив.
Свідок ОСОБА_36 вказала, що 01.01.2021 року в приміщенні дискотеки с. Боянчук відбувся конфлікт між ОСОБА_9 та хлопцями з с. Ржавинці, який ОСОБА_5 намагався припинити, однак його відштовхнули. Власник дискотеки зробив зауваження, після чого конфлікт продовжувався за межами дискотеки, а саме на дорозі біля зупинки. Після даних подій, хлопці знайшли транспортний засіб, яким вирушили додому. В с. Юрківці зупинились, щоб вона вийла. При цьому ніхто не висловлювався, щоб піти до будинку ОСОБА_37 , та в бусі будь яких дерев`яних палок не було. Свідком подій, які відбулись в с. Юрківці, за місцем проживання потерпілих не була.

Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні вказав, що являється власником бару розташованого в с. Боянчук, в якому 01.01.2021 року відбулось святкування Нового року. Побачивши, що відбувається словесний конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 попросив їх покинути приміщення, при цьому робота закладу припинена не була та тілесні ушкодження ніхто не отримав. ОСОБА_39 , про те що відбулось за межами бару йому не відомі.

Свідок ОСОБА_40 в судовому засіданні вказала, що 01.01.2021 року святкувала разом із ОСОБА_9 і ОСОБА_8 . Новий рік. Перебуваючи в с. Боянчук в приміщенні бару відбувся конфлікт між невідомими хлопцями, який був припинений власником бару. Згодом відбулась сіпанина на вулиці, однак незнає між ким, оскільки вона відійшла. Згодом вони поїхали додому. Близько 5 години ранку до неї зателефонувала ОСОБА_8 та попросила приїхати. Коли вона приїхала, на подвір`ї сторонніх осіб не було, хвіртка погнута, вікна розбиті у дверях вхідних, розбите скло між кімнатами, деревяна дошка чи палка також була в будинку на підлозі. Після цього вона зателефонувала в поліцію.
Крім показань потерпілих, допитаних свідків, вина обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 підтверджується наступними доказами:
Том 1
Відповідно до Договору дарування від 29.12.2020 року, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (№239218538), договору дарування земельної ділянки від 29.12.2020 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником земельної ділянки та житлового будинку АДРЕСА_3 є ОСОБА_8 (а.с. 28-34).
Відповідно до протоколу огляду місця події із ілюстрованими фототаблицями, які є додатками до цього Протоколу, складеного старшим слідчим СВ Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП у Чернівецькій області ОСОБА_41 , була оглянута територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в ході проведення якого були виявлені сліди злочину, а саме пошкоджена хвіртка, розбите вікно вхідних дверей житлового будинку, уламки скла, плями крові, біля дверей ванної кімнати уламки скла, уламки дерева, дерев`яна дошка червоного кольору. (а.с. 35-57).
Висновком експерта № СЕ-19/109-21/527-Б від 17.02.2021 року встановлено, що на наданому для дослідження дерев`яному предметі (об`єкт «2) виявлено клітини з ядрами. На дерев`яному предметі (об`єкт «2), які є змішаними, містять генетичні ознаки більше ніж двох осіб та придатні для ідентифікації лише домінуючим ДНК-профілем. Генетичні ознаки поодиноких клітин, виявлених на дерев`яному предметі (об`єкт №1), які є змішаними, містять генетичні ознаки більше ніж двох сіб та для ідентифікації не придатні (а.с. 61-72).
Висновком експерта № СЕ-19/126-21/76-ТР від 14.01.2021 року, відповідно до якого проведено дослідження слідів взуття, залишені на поверхні порогу в кімнаті №2 та один з поверхні грунту на території господарства неподалік будинку та встановлено відповідність слідів взуття, залишинеми низом підошв взуття з узором та розміром аналогічним узору та розміру низу підошв черевиків, що вилучені в підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 78-101).
Висновком експерта №СЕ-19/126-21/502-ТР від 22.02.2021 року, яким проведено порівняльне дослідження придатних для ідентифікації слідів рук з відбитками та відтисками в дактилоскопічних картах (а.с.110-139).
Протоколом огляду місця події від 01.01.2021 року, об`єктом огляду являється ділянка дороги по АДРЕСА_3 з відповідною таблицею ілюстрацією до проведеного протоколу огляду місця події (а.с. 140-155)
Висновком експерта №46 відповідно до якого встановлено належність групи крові ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відповідно до підсумків в плямах бурого кольору на фрагменті марлі (об`єкт №1) знайдено кров людини та виявлено антиген Н, що не виключає походження крові від особи з групою крові О, в даному випадку від ОСОБА_4 (а.с. 160-172)
Висновком експерта № 47 відповідно до якого встановлено належність групи крові ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 . Відповідно до підсумків в плямах бурого кольору на фрагменті марлі (об`єкт №1) знайдено кров людини та виявлено антиген Н, що не виключає походження крові від особи з групою крові О, в даному випадку від ОСОБА_4 (а.с. 177-180)
Висновком експерта № 8 відповідно до якого встановлено належність групи крові ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 . Відповідно до підсумків в плямах бурого кольору на чоловічих штанах (об`єкти №1-7) знайдено кров людини та виявлено антиген Н, що не виключає походження крові від особи з групою крові О, в даному випадку від ОСОБА_4 (а.с. 185-190)
Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.01.2021 року відповідно до якого ОСОБА_8 повідомила, що троє малознайомих чоловіків проникли в приміщення житлового будинку розташованого по АДРЕСА_3 , пошкодивши вхідні двері та з хуліганських мотивів використовуючи дерев`яну палицю заподіяли тілесні ушкодження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 194)
Висновком експерта № 6 екс від 04.01.2021 року відповідно до якого встановлено наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 . Тілесні ушкодження вказані в п.1.1 даних підсумків виникли в результаті дії твердих тупих предметів, можливо внаслідок нанесення ударів руками, ногами або будь-якими іншими тупими твердими предметами і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження вказані в п. 1.2 виникли від дії гостроріжучого предмету, можливо внаслідок порізу розбитого скла і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я. Зазначені в підсумку тілесні ушкодження по строку та обставинам можуть відповідати вказаному в фабулі постанови, а саме 01.01.2021 року. (а.с.205-206).
Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких ОСОБА_8 за фотознімками за рисами обличчя впізнала осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 які вчинили злочин (а.с.217-222).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.01.2021 року проведений за участю потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_11 із застосуванням технічних засобів фіксації. (а.с. 223-225).
Том 2
Висновком експерта №12 екс від 04.01.2021 року відповідно до якого встановлено наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_18 . Тілесні ушкодження вказані в підсумках виникли в результаті дії твердих тупих предметів, можливо внаслідок нанесення ударів руками, ногами, або будь-якими іншими тупими предметами, по строку та обставинам можуть відповідати вказаному в фабулі постанови, а саме 01.01.2021 року і відносяться вказані в п.2.1 даних підсумків до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (а.с.5-7).
Випискою № 3 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_9 , який перебував на лікуванні з 01.01.2021 року по 04.01.2021 рік (а.с. 7).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.01.2021 року проведений за участю потерпілого ОСОБА_17 в присутності представника потерпілого та понятих із застосуванням технічних засобів фіксації (а.с.8-10).
Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких ОСОБА_10 за фотознімками за рисами обличчя впізнала осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_5 які вчинили злочин (а.с.20-22).
Висновком експерта № 32 екс від 11.01.2021 року відповідно до якого встановлено наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 . Тілесні ушкодження вказані в підсумках виникли в результаті дії твердих тупих предметів, якими цілком могли бути руки або ноги нападаючої особи, по строку та обставинам можуть відповідати вказаному в постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень. (а.с.30-31)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.01.2021 року проведений за участю потерпілої ОСОБА_10 в присутності понятих із застосуванням технічних засобів фіксації відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 розказала та показала за яких обставин було вчинено кримінальне правопорушення, та які саме протизаконні дії вчиняли ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (а.с.32-34)
Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких ОСОБА_31 за фотознімками за рисами обличчя впізнав осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , які вчинили злочин (а.с. 36-41).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.01.2021 року проведений за участю свідка ОСОБА_31 в присутності понятих із застосуванням технічних засобів фіксації відповідно до якого свідок розказав та показав за яких обставин було вчинено кримінальне правопорушення, та які саме протизаконні дії вчиняли ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (а.с.42-44)
Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких свідка ОСОБА_42 за фотознімками за рисами обличчя впізнала осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 які вчинили злочин (а.с. 36-41).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.01.2021 року проведений за участю свідка ОСОБА_42 в присутності понятих із застосуванням технічних засобів фіксації відповідно до якого свідок розказала та показала за яких обставин було вчинено кримінальне правопорушення, та яких саме протизаконні дій вчинені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 свідком яких вона була. (а.с.52-55).
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину відповідно до якого 01.01.2021 року о 16 годині 05 хвилин у присутності адвоката затримано ОСОБА_5 (а.с.140-142) .
Повідомленням про підозру, відповідно до якого ОСОБА_5 повідомлено про те що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (а.с.158-160)
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину відповідно до якого 01.01.2021 року о 18 годині 20 хвилин затримано ОСОБА_4 (а.с.15-20)
Висновком експерта № 48 відповідно до якого при судово-токсилогічній експертизі крові ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в кількості 0,83 проміле (а.с.29)
Повідомленням про підозру, відповідно до якого ОСОБА_4 повідомлено про те що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (а.с.45-47)
Том 3
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину відповідно до якого 01.01.2021 року о 16 годині 18 хвилин затримано ОСОБА_6 (а.с.203-207)
Повідомленням про підозру, відповідно до якого ОСОБА_6 повідомлено про те що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (а.с.218-220)
Повідомленнями про підозру, відповідно до якого ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 повідомлено про те що вони підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України (а.с.183-195)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2021 року проведений за участю потерпілої ОСОБА_10 в присутності понятих із застосуванням технічних засобів фіксації (а.с.202-206)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2021 року проведений за участю свідка ОСОБА_31 в присутності понятих із застосуванням технічних засобів фіксації (а.с.207-211)
Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення, а тому ці дані в силу статті 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.
Так, вина обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 підтверджується показами потерпілих та допитаних свідків, дослідженими судом протоколами слідчих дій, висновками судових експертиз, та іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які узгоджуються між собою та відображають реальний перебіг дослідженої судом події.
Наведені вище обставини та надані стороною обвинувачення докази поза розумним сумнівом свідчать про те, що винність ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а їх дії за ч. ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, яке вчинено із застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень та за ч. 2 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла, яке вчинено із застосуванням насильства.
Що стосується доводів сторони захисту про те, що в діях обвинувачених відсутня кваліфікуюча ознака хуліганства - застосування предмета, спеціально пристосованого та задалегіть заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, то вони є необґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно п.9 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року N 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.
Так, наявність у обвинувачених заздалегідь заготовленого предмета підтверджується показами потерпілих та свідка ОСОБА_31 , які вказали, що обвинувачені дерев`яною палкою розбили вікно вхідних дверей та ванної кімнати, нанесли тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_18 .
Згідно п.5 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року N 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Ознака особливої зухвалості знаходить своє втілення у характері хуліганських дій, вчинених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 - пошкодження вікон, дверей, хвіртки, які є власністю потерпілої ОСОБА_8 , завданням тілесних ушкоджень з особливою зухвалістю, нахабним поводженням, буйством.
Розглянувши висловлені зауваження сторони захисту щодо невідповідності та недопустимості зібраних у справі доказів, відсутності будь-яких доказів на підтвердження вини їх підзахисних, а також допущені порушення процесуального закону, під час досудового розслідування суд вважає наголосити на наступному:
Щодо твердження сторони захисту про неналежність та недопустимість наданих стороною обвинувачення доказів, зокрема показів потерпілих та допитаних свідків; протоколів слідчого експерименту, проведеного за участі потерпілих; протоколів огляду місця події, суд наголошує на наступному:
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК України).
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (стаття 86 КПК України).
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (частина 1 статті 87 КПК України).
Визнаватися допустимими і використовуватися, як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК України.
Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Щодо існування підстав для визнання доказів недопустимими, судам необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду).
В рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення докази, зокрема покази потерпілих, які були безпосередніми очевидцями вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 хуліганських дій, а також покази допитаних свідків.
Ці покази є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст.84 КПК України.
Даних передбачених ч.2 ст.96 КПК України, стороною захисту для доведення недостовірності їх показань, як-то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, надано не було.
Тим паче, що дані особи були поінформовані про їх права та обов`язки перед допитом, зокрема вони були попереджені в передбаченому законом порядку про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, склали присягу говорити суду правду і лише правду з огляду на що, при відсутності обставин регламентованих ст.87 КПК України та даних передбачених ч.2 ст.96 цього Кодексу, на переконання суду, відсутні правові підстави для визнання їх показів неналежними та недопустимими щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які вони повідомили у суді так, як сприймали і розуміли їх.
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Потерпілі та свідки надавали пояснення щодо фактів, які вони сприймали особисто.
З огляду на це, суд сприймає показання цих осіб, як належні та допустимі.
Згідно ст.99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: 1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні); 2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; 3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії; 4) висновки ревізій та акти перевірок.
Стороною обвинувачення у якості доказів надані протоколи огляду місця події та протоколи слідчого експерименту.
Відповідно до вимог частин 1 - 3, 6 ст.240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Згідно п.3 ч.2 ст.99 КПК України, протокол слідчого експерименту належить до документу. Тобто, відомості, зафіксовані під час проведення такої процесуальної дії, є складовими компонентами змісту документа як окремого процесуального джерела доказів в розумінні ст. 84 КПК України, де фіксуються його хід та результати.
Відповідно до ч.1 ст.105 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Частиною 2 та 3 вказаної статті передбачено, що додатками до протоколу можуть бути: 1) спеціально виготовлені копії, зразки об`єктів, речей і документів; 2) письмові пояснення спеціалістів, які брали участь у проведенні відповідної процесуальної дії; 3) стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії; 4) фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.
Згідно ч.1 ст.107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Виконання ухвали слідчого судді, суду про проведення обшуку в обов`язковому порядку фіксується за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.
Із системного аналізу норм кримінального процесуального закону вбачається, що застосування технічних засобів фіксації при проведенні такої слідчої дії, як слідчий експеримент, не є обов`язковим.
Спираючись на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених статтями 23, 84, 95, 99, 103-105, 240 КПК України, суд зазначає, що показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, який суд оцінює за правилами ст.94 КПК України.
Така позиція Суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у провадженні № 51-6070кмо19 (справа № 740/3597/17).
За кримінальним процесуальним законом процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта за відсутності протиправного тиску на учасника кримінального провадження, за його волею та вільним волевиявленням, за умов усвідомлення ним права мовчати і не свідчити проти себе, забезпечення права на захист і правову допомогу, справедливості кримінального провадження в цілому. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої (розшукової) дії, як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.
Судом встановлено, що органом досудового слідства був дотриманий процесуальний порядок проведення слідчого експерименту та складено відповідний протокол, який у повному обсязі відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та відображає з приводу чого здійснено таку слідчу дію, його підписано всіма особами, які були присутні під час її проведення, зауважень та порушень з боку учасників процесуальної дії не встановлено.
Натомість, стороною захисту на підтвердження своїх доводів щодо визнання неналежним доказом, не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування відомостей, зафіксованих в протоколах проведення слідчого експерименту.
Твердження сторони захисту щодо надання потерпілими неправдивих показів та недостовірних відомостей під час проведення за їх участі слідчого експерименту, судом не приймаються оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а ґрунтуються виключно на припущеннях.
Таким чином, надані стороною обвинувачення процесуальні докази у вигляді показань потерпілих, свідків, речових доказів, документів, висновків експертів, які покладенні в основу цього вироку, є належними та допустимими, які отримані у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, прямо підтверджують існування обставин, що мають значення для кримінального провадження, між собою узгоджуються, та повинні бути використані судом при ухваленні цього вироку.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р. та «Коробов проти України» від 21.10.2011р., Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Твердження сторони захисту про порушення права підозрюваного та його захисника заявляти відвід слідчому, прокурору експерту суд вважає необґрунтованими.
Так, відповідно до ч. 3, 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заячи про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відвіду. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду.
Судом встановлено, сторона обвинувачення ознайомлювалась з матеріалами кримінального провадження, будь яких зауважень клопотань не подавала. В ході судового розгляду також не встановлено підстав для заявлення відводу сторонам кримінального провадження.
Відповідно до долучених до справи витягів з ЄРДР, постанов, всі процесуальні та інші рішення приймались слідчими, прокурорами відомості про яких внесено до ЄРДР, тобто, всі слідчі, прокурори являлись повноважними особами досудового розслідування.
Посилання сторони захисту, щодо визнання недопустимих доказів протоколів впізнання особи за фотокартками, оскільки не містять опису про зовнішній вигляд, прикмети або сукупність ознак, за яких свідок чи потерпілий може впізнати особу, що вчиняла кримінальне правопорушення, а також обставин, за яких потерпілий та свідок бачив цю особу, спростовується наступним.
За частиною 1 ст. 228 КПК перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Сутнісним змістом пред`явлення для впізнання є ідентифікація особи (об`єкта) за його психофізіологічним відображенням у пам`яті людини. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу.
Відповідно до ч. 7 ст. 228 КПК фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.
За приписами ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності і уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та НСРД у випадках, встановлених цим Кодексом, з дотримання порядку їх здійснення, що додержані в цьому провадженні.
Частиною 6 ст. 228 КПК передбачено, що за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах 1 і 2 цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.
Враховуючи викладене слідчі дії проводилися з дотриманням вимог КПК.
Отже, на підставі досліджених матеріалів кримінального провадження та наявних в ньому доказів, які були безпосередньо досліджені судом під час розгляду даної кримінальної справи, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 інкримінованого злочину за ч.4 ст.296 КК України та ч. 2 ст. 162 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушеннь, осіб винних, обставини, що пом`якшують і обтяжують їх покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до вимог статті 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 162 КК України до нетяжких злочинів, кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 296 КК України віднесене до тяжких злочинів, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно; одружений, має на утриманні одну малолітню дитину; непрацевлаштований; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом визнається добровільне відшкодування завданого збитку. Обставинами, які обтяжують його покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до вимог статті 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 162 КК України до нетяжких злочинів, кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 296 КК України віднесене до тяжких злочинів, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно; не одружений, непрацевлаштований; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнається добровільне відшкодування завданого збитку. Обставинами, які обтяжують його покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до вимог статті 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 162 КК України до нетяжких злочинів, кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 296 КК України віднесене до тяжких злочинів, за місцем проживання характеризується позитивно; не одружений, непрацевлаштований; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового строку.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено. Обставинами, які обтяжують його покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення групою осіб, рецидив злочину.
Підстав для застосування судом вимог ст.69 КК України не встановлено, оскільки відсутня мінімальна необхідна кількість обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також урахування осіб обвинувачених не дають змогу застосування такої норми
Крім того, суд враховує досудові доповіді органу пробації відповідно до яких, зроблено висновки, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_25 , ОСОБА_6 , а саме спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення зазначених осіб без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Суд враховує досудову доповідь органу пробації відповідно до якої, зроблено висновок, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_4 , а саме спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення вказаних осіб без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Згідно статті 50 КК України, рішення суду про призначення покарання з-поміж інших завдань повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Виходячи з положень статті 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як свідчать матеріали кримінального провадження, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вчинили нетяжкий та тяжкий злочин, при цьому своєї вини не визнали. Однак, як вбачається із поданих письмових заяви потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , останні відшкодували частину шкоди, заподіяну злочином, та щиро розкаялась у скоєному. Потерпілі висловили свою думку, щодо призначення покарання останім без позбавлення волі.
Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства та покарання належить призначити у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити їх від відбування покарання з випробуванням, а також вважає за необхідне покласти на них обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд зазначає, останній вчинив нетяжкий та тяжкий злочин, при цьому своєї вини не визнавав взагалі, навіть під тиском беззаперечних на те доказів, чистосердечно не висловив свого жалю, не вибачився перед потерпілими, категорично стверджував про свою невинуватість, просячи суд його виправдати. Вказане свідчить про відсутність у даної особи щирого каяття та засудження своїх дій. Відсутність у ОСОБА_4 бажання усвідомити значущість вчиненого ним злочину, його поведінка в ході судового розгляду справи, а саме зухвалість, агресивність, вираження в адресу інших учасників процесу нецензурною лайкою на переконання суду, виступає перешкодою у його подальшому виправленні.
Враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства.
Визначене судом покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, та в сукупності з даними про особу винної, ОСОБА_4 , підстав для застосування норм ст.ст.69, 75 КК України, суд не вбачає.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на підставі ухвали Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09.11.2021р. продовжено дію запобіжних заходів до 03.01.2021р. Прокурор до спливу цього строку питання про його продовження не ініціював, та в судових дебатах зазначив про необхідність скасування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 та тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
З огляду на конкретні обставини даного кримінального провадження, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з врахуванням того, що обвинуваченому призначається покарання із іспитовим строком, то такий до набрання вироком законної сили, слід змінити на домашній арешт.
Згідно п. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
В судовому засіданні представником потерпілих ОСОБА_11 подано заяви потерпілих про відмови від цивільного позову до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зв`язку із відшкодуванняя останніми частини заподіяної шкоди. Наслідки визначені ст.206, 255, 256 ЦПК України зрозумілі. Та в зв`язку із вказанами обставинами просили суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 моральну шкоду по 100000 грн кожному.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Таким чином, суд вважає, що провадження у справі за вищезазначеними цивільними позовоми в частині позовних вимог до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слід закрити.
Вирішуючи питання про заявлений потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 цивільні позова до ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.128 КПК України особі, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільні позова потерпілих про відшкодування моральної шкоди в розмірі по 100000 грн. обґрунтований тим, що їм завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, які позначили негативні зміни на їхнє життя. На даний час втратили спокій, порушений сон, переживають щоденні стреси, відчувають постійних страх за себе та близьких.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які маютьістотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Під час судового розгляду було встановлено, що в результаті вчиненого обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кримінальних правопрушень потерпілі отримали тілесні ушкодження.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує ступінь фізичних та психічних страждань потерпілих, характер отриманих ними тілесних ушкоджень, глибину та тривалість моральних страждань, пов`язаних з отриманою внаслідок вчинення обвинуваченими травмою, необхідність з боку потерпілого приймати додаткові заходи для нормалізації свого життя. Виходячи з засад розумності, справедливості і виваженості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково на суму по 50 000 грн. кожному, що на думку суду відповідає характеру та глибині перенесених ними душевних страждань.
Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України

Судові витрати відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.296 КК України та ч. 2 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 162 КК України у виді 2 років позбавлення волі,
за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 3 років позбавлення волі,
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3(трьох) років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, відповідно до ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 в виді домашнього арешту, залишити обраним, до вступу вироку в законну силу.
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.296 КК України та ч. 2 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 162 КК України у виді 2 років позбавлення волі,
за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 3 років позбавлення волі,
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3(трьох) років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, відповідно до ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт до набрання вироком законної сили, поклавши на нього обов`язки:
-не залишати місце постійного проживання будинок по АДРЕСА_2 без дозволу суду;
- прибувати до суду за першим викликом;
- не відлучатися за межі Чернівецького району Чернівецької області без дозволу суду;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню;
Звільнити ОСОБА_6 з під варти в залі суду.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.296 КК України та ч. 2 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 162 КК України у виді 2 років позбавлення волі,
за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 4 років позбавлення волі,
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутого покарання за вироком вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.08.2019 року остаточно до відбуття призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 в виді тримання під вартою, залишити обраним, до вступу вироку в законну силу.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, а саме - з 01.01.2021 року о 18 годині 20 хвилин.
Провадження у справі за цивільними позовами ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_43 до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої злочином закрити.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_17 задовольнити частково стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_17 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити частково стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме дерев`яний предмет, який упакований в сейф пакет: №5487361 знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів відділення №3 (м. Заставна) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області знищити.
Взуття вилучене у підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які упаковано в сейф пакети: №1661538, №1661538, №1661538 знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів відділення №3 (м. Заставна) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області знищити.
Речовину бурого кольору, яка упакована в паперовий конверт із биркою, зразки крові ОСОБА_4 упаковані в пластикову упаковку із биркою, сейф пакет із штанами ОСОБА_4 , який опечатаний биркою та сейф пакет із підштаниками ОСОБА_4 , що опечатаний биркою, які поміщено до кімнати речових доказів відділення №3 (м. Заставна) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області знищити.
Паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , та паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 який належить ОСОБА_5 , які поміщено до кімнати речових доказів відділення №3 (м. Заставна) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області повернути останнім.
Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь держави у рівних частках документально підтверджені витрати в сумі 12 987 (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 54 коп.
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1