Справа № 154/1907/20 Провадження №11-кп/802/802/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, тобто до 17.12.2021 року включно,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Горохівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000262 від 12.04.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

До Горохівського районного суду Волинської області 19.10.2021 року надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на строк 60 днів.

Клопотання мотивовано тим, що оскільки попередній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчується 24.10.2021 року, а ризики, передбачені ст.177 КПК України на даний час залишились незмінними. Зокрема, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Необхідність застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлене тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 19.10.2021 року, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.12.2021 включно.
Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, за які відбув покарання, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, не має постійного джерела прибутку та законних засобів до існування, ризики, визначені пунктами ч.1 ст.177 КПК України, збереглись та не зменшились, а саме, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Наведені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про реальну наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і дають підстави зробити висновок, що більш м`який запобіжний захід, а ніж як тримання під вартою, не зможе запобігти і є недостатнім для запобігання ризикам, що існують на даний час і передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . В зв`язку з викладеним, клопотання сторони захисту про пом`якшення обвинуваченому запобіжного заходу до задоволення не підлягає. При цьому, беручи до уваги вимоги п.2 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, тому суд одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає запобіжний захід у вигляді застави та її розмір.
У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено без належного обґрунтування та підстав, невиправдано обмежує права особи на особисту свободу та недоторканість і суперечить принципу презумції невинуватості. Вважає обгрунтованим та доцільним застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме, домашнього арешту за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці. Заборонити ОСОБА_7 протягом доби залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки: прибувати до прокурора та суду за першою вимогою; утримуватись від спілкування із свідками та потерпілою в даному кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

В судове засідання прокурор, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 не з`явилися. Клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали суду, а тому відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд проводиться за їх відсутності.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, а метою: запобігання спробам ухилення від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
Оцінюючи тяжкість вчинених злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочинів в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується в тому числі у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, з огляду на те, що останній раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, за які відбував покарання, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.
З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_7 та тяжкості інкримінованих йому діянь, те, що останній обвинувачується у вчиненні в тому числі і особливо тяжкого злочину, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів, в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.
Доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить сторона захисту.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 197, 199, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, тобто до 17.12.2021 року включно, залишити без змін.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді