Справа №293/2056/21
Провадження №1-кп/293/291/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , посвідчення № 062739 від 12.04.2021

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Черняхівського районного суду Житомирської області в смт Черняхів кримінальне провадження, внесене 10.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000440 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інвалідності не має, раніше судимого:

- вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 23.02.2021 за ст. 128 КК України до обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст.ст 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, систематично вчиняє домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_4 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, та призвело до психологічних страждань останньої, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи, а саме викликало в неї накопичення емоційних переживань, образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів, а також побоювання за свою безпеку та безпеку членів своєї сім`ї.

Так, 26.11.2020,27.11.2020, 28.11.2020, 29.11.2020, 30.11.2020,01.12.2020, 02.12.2020, 03.12.2020, 04.12.2020, 05.12.2020, 07.12.2020, 08.12.2020, 09.12.2020, 10.12.2020, 11.12.2020, 12.12.2020, 13.12.2020, 14.12.2020, 15.12.2020 та 16.12.2020 року ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою -

АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного

характеру стосовно своєї матері ОСОБА_4 , а саме -

висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, ОСОБА_5 постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.03.2021 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У подальшому 20.01.2021, 21.01.2021, 22.01.2021, 23.01.2021, 24.01.2021, 25.01.2021, 26.01.2021, 27.01.2021, 28.01.2021, 29.01.2021, 30.01.2021, 31.01.2021, 01.02.2021, 02.02.2021, 03.02.2021, 04.02.2021, 05.02.2021 року ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , ображав брутальною лайкою та погрожував фізичною розправою ОСОБА_4 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері.

У зв`язку з цим, ОСОБА_5 постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 19.04.2021 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 11.07.2021 ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання за адресою - АДРЕСА_1 , виражався словами нецензурної лайки та погрожував фізичною розправою своїй матері ОСОБА_4 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно останньої.

У зв`язку з цим, ОСОБА_5 постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 19.07.2021 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 09.09.2021 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на систематичне вчинення домашнього насильства психологічного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_4 , з якою він спільно проживає, і перебуває у сімейних відносинах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, в цей же день, час та місці ОСОБА_5 вчинив відносно свої матері ОСОБА_4 , з якою він спільно проживає, домашнє насильство психологічного характеру, а саме словесно ображав та принижував гідність останньої, погрожуючи при цьому фізичною розправою, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку та безпеку членів своєї сім`ї, спричинили емоційну невпевненість, таким чином вчинивши відносно ОСОБА_4 психологічне насильство, яке призвело до психологічних страждань ОСОБА_4 , розладу здоров`я у останньої та погіршення якості життя останньої.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив протиправне суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, підтвердив обставини, встановлені органом досудвого розслідування та пояснив, що дійсно систематично вчиняв домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_4 , виною чому є вживання спиртних напоїв, в ході сварок ображав матір нецензурними словами та погрожував їй фізичною розправою. Зазначив, що щиро розкаявся та просив суд суворо не карати, просив застосувати покарання у виді штрафу.

Потерпіла у судовому засіданні пояснила, що її син систематично внаслідок вживання спиртних напоїв вчиняє по відношенню до неї домашнє насильство, яке виражається у тому, що її син лається словами брутальної лайки та погрожує фізичною розправою.

У питанні щодо прийняття рішення і призначення покарання обвинуваченому погодилась із думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений прокурор та потерпіла не оспорюють фактичних обставин справи, суд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим, потерпілою та прокурором змісту цих обставин, відсутність будь-яких сумнівів у добровільності їхніх позицій, заслухавши думку учасників кримінального провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні домашнього насильства, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази,що характеризують особу обвинуваченого належними, допустимими та достовірними.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 суд встановив, що останній раніше судимий, вчинив новий злочин під час іспитового строку, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вихованням яких не займається, характеризується за місцем проживання негативно, зловживає спиртними напоями, має середню спеціальну освіту, не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення злочину у присутності дітей.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ст. 126-1 КК України. При цьому суд дійшов переконання, що саме таке покарання є необхідним та буде достатнім для виправлення обвинуваченого. Разом з тим суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_4 належних висновків для себе з попередньої судимості не зробив, на шлях виправлення не став, натомість маючи непогашену судимість вчинив новий злочин під час іспитового строку, що свідчить про його небажання до змін у своїй поведінці.

Таким чином необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання у виді обмеженням волі на строк 1 (один) рік, дане покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Крім того, 23.02.2021 вироком Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_5 засуджений за ст. 128 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строкомга 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України суд до покарання, призначеного за цим вироком, вважає необхідним частково приєднати невідбуту частину покарання шляхом часткового складання покарань, а саме за дане вчинене правопорушення передбачене ст. 126-1 КК України та за попереднім вироком від 23.02.2021 та визначити остаточне покарання у вигляді 1 року 2 місяців обмеження волі.

Підсумовуючи викладене, на переконання суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Визначене обвинуваченому покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого,з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні даних про обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався. Отже, ураховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, тому підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не убачає.

IV Рішення щодо речових доказів
Речові докази у даному кримінальному проваджені відсутні.

V Процесуальні витрати
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.
Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
1. ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

2. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 23.02.2021 року і визначити остаточне покарання у вигляді 1 (один) рік 2 (два) місяці обмеження волі.

3. Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати. Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

4. Речові доказ по справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_6 Лось