Номер провадження:1-кс/521/6225/21
У Х В А Л А

02 грудня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , подану в порядку ст. 206 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою в порядку ст. 206 КПК України, мотивуючи її тим, що він незаконного утримується в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», без будь якого судового рішення, яке набрало законної сили, та просив перевірити наявність рішення суду про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке є чинним та вступившим в законну силу. Скаржник вказує, що строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу закінчився 14.08.2021 року.

Перевіривши доводи заяви, слідчий суддя приходить у наступного висновку.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі

Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ч.1 ст.206 КПК регламентовано, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Так, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили,або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас, якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Таким чином, стаття 206 КПК встановлює не тільки обов`язок слідчого судді розглянути таке повідомлення негайно, але визначає чіткий алгоритм дій слідчого судді щодо забезпечення розгляду такої скарги. Крім того, дії слідчого судді при розгляді такої заяви мають бути послідовними та здійснюватися в певному порядку. Тобто, спочатку слідчий суддя перевіряє відомості про незаконне позбавлення волі особи. Якщо ці відомості створюють у слідчого судді обґрунтовану підозру незаконного утримання особи, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи (ч. 2 ст. 206 КПК України).

Тільки після того, як особа буде доставлена до суду , положення ч. 3 ст. 206 КПК України встановлюють обов`язок слідчого судді розглянути заяву по суті, тобто прийняти рішення про звільнення позбавленої свободи особи, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи, або, в протилежному випадку, рішення про відмову у звільненні особи.

Тобто, перед розглядом скарги, слідчий суддя має вирішити питання щодо доставки ОСОБА_2 до суду.

Повертаючись до положень ч. 2 ст. 206 КПК України, то вона визначає лише 2 підстави, за яких, у разі отримання відомостей, які створюють обґрунтовану підозру, що особа незаконно позбавлена волі, її може бути до ставлено до слідчого судді:

1)якщо особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили;

2)якщо, особа не звільнена з-під варти після внесення застави в порядку визначеному КПК України.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 та вироку, який міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що 11 серпня 2021 року Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_2 , було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, без конфіскації майна.

Строк відбування йому обчислювати з 15.03.2018 року, тобто з моменту фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили, ОСОБА_2 було залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що на час розгляду заяви, вирок Приморського районного суду м. Одеси від 11.08.2021 року не набрав законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 продовжує діяти, а отже є чинним на данний момент.

Враховуючи вищевикладене, заява ОСОБА_2 , подана в порядку ст. 206 КПК України, підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 206 КПК України,

У Х В А Л И Л А :
Заяву ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України залишити без задоволення.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала заяву.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1