Єдиний унікальний номер судової справи №678/4/22
Номер провадження №1-кс-678-44/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року смт Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

її захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Летичів клопотання про арешт майна, яке подане тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника відділу поліції №3 начальником слідчого відділення Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_3 і погоджене прокурором Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 04 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ПИТАННЯ, ЩО ВИРІШУЄТЬСЯ СУДОМ

1. 02 лютого 2022 року до суду надійшло клопотання про арешт майна за змістом якого ОСОБА_5 , маючи у приватній власності дві житлові квартири загальною площею 75,8 кв.м., які розташовані в будинку по АДРЕСА_1 : квартира АДРЕСА_2 - площею 42,2 кв.м., право власності оформлено 09 квітня 2001 року, квартира АДРЕСА_3 - площею 33,6 кв.м., право власності оформлено 14 березня 2017 року, з середини квітня 2017 року прийняла рішення заволодіти шляхом обману бюджетними коштами, призначеними для виплати відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

З цією метою, ОСОБА_5 , в порушення п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 (в редакції постанови до 01 липня 2020 року) (далі Порядок), 19 квітня 2017 року, в період робочого часу з 08:00 год. по 17:00 год. (точного часу у ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у приміщенні Управління соціального захисту населення Летичівської районної державної адміністрації (далі Управління) по вул. Соборна, 16, смт. Летичів Хмельницької області, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння бюджетними коштами шляхом обману у вигляді отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом обману працівників цього управління, власноручно склала та подала заяву про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та декларацію «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги» від 13 квітня 2017 року.

У цій декларації вона умисно зазначила неправдиві відомості про майновий стан, а саме у розділі III не зазначила, що їй на праві власності належить друга квартира по АДРЕСА_4 - площею 42,2 кв.м.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 рішенням Управління від 29 червня 2017 року їй призначено виплату щомісячної допомоги, як малозабезпеченій сім`ї з нарахуванням грошової допомоги на банківський рахунок, який нею зазначено в заяві про призначення допомоги і відкритий в банку АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_5 .

На підставі поданої заяви, ОСОБА_5 шляхом обману, діючи умисно, не маючи права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, в період часу з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року, незаконно заволоділа державними коштами у виді соціальної допомоги в сумі 14498,68 грн., які їй перераховувалися Управлінням на її рахунок відкритий в банку АТ «Ощадбанк», чим своїми протиправними діями спричинила матеріальної шкоди Управлінню на вказану суму.

Окрім того, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що має у приватній власності дві житлові квартири, які розташовані в будинку по АДРЕСА_1 , та не має права на призначення соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, вирішала повторно заволодіти державними коштами.

Так ОСОБА_5 , в порушення п. 10 Порядку, 12 жовтня 2017 року, в період робочого часу з 08:00 год. по 17:00 год. (точного часу у ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у приміщенні Управління, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння бюджетними коштами шляхом обману, у вигляді отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом обману працівників Управління, власноручно склала та подала заяву про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та декларацію «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги» від 11 жовтня 2017 року.

У декларації умисно зазначила неправдиві відомості про майновий стан, а саме у розділі III не зазначила, що їй на праві власності належить друга квартира по АДРЕСА_5 - площею 33,6 кв.м.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 рішенням Управління від 23 жовтня 2017 року їй повторно призначено виплату щомісячної допомоги, як малозабезпеченій сім`ї з нарахуванням грошової допомоги на банківський рахунок, який нею зазначено в заяві про призначення допомоги і відкритий в банку АТ «Ощадбанк» на її ім`я.

Таким чином, ОСОБА_5 , шляхом обману, повторно, діючи умисно, не маючи права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, у період часу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року, незаконно заволоділа державними коштами у виді соціальної допомоги в сумі 12482,06 грн., які їй призначено та виплачено на її рахунок відкритий в банку АТ «Ощадбанк», чим Управлінню спричинено матеріальної шкоди на вказану суму.

В результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_5 спричинила Управлінню майнової шкоди на загальну суму 26 980,74 грн., яка не відшкодована.

25 січня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст.190 КК України.

У органу досудового розслідування виникла потреба у накладенні арешту на квартиру, розташовану по АДРЕСА_5 , площею 33,6 кв.м., із забороною на відчуження та розпорядження нею власником ОСОБА_5 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

ІІ. ПОЗИЦІЯ ОСІБ, ЯКІ БЕРУТЬ УЧАСТЬ У КРИМІНАЛЬНОМУ ПРОВАДЖЕННІ

2. Ініціатор клопотання ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримали, просять таке задовольнити, адже підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень є обґрунтованою, цивільний позов буде направлений до суду разом із обвинувальним актом після закінчення досудового розслідування.

Вартість належної ОСОБА_5 квартири на яку просять накласти арешт по договору купівлі-продажу становить 6030,00 грн., але до матеріалів клопотання додано довідку із офіційного сайту Фонду державного майна України згідно з якою орієнтована вартість цієї квартири на даний час становить 149718,17 грн.

Прокурор підтвердив, що клопотання подане згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

3. Підозрювана ОСОБА_5 і її захисник адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечили, просять відмовити в його задоволенні, вказали на неспіврозмірність між заявленою у клопотанні шкодою, яка не підтверджена і не доведена належними та допустимими доказами, та вартістю майна на яке просять накласти арешт.

Арешт на майно накладається з метою відшкодування завданої шкоди, але цивільний позов не заявлено, а у разі заявлення позову вже пропущено строк позовної давності.

Підозра є необґрунтованою, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень не доведена, тому клопотання про арешт майна подано безпідставно.

ОСОБА_5 також зазначила, що квартиру АДРЕСА_6 , площею 33,6 кв.м., було придбано з метою проживання її матері ОСОБА_7 , якій на даний час 72 роки, її мати проживає у цій квартирі, матір часто хворіє, повністю втратила слух, тому вона за нею доглядає.

ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

4. Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У ч. 2 ст. 170 КПК України вказано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За приписами ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

В силу ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

5. Як зазначено у ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

6. Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

7. З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05 січня 2022 року вбачається, що відомості про кримінальні провадження внесені за №0000001, правова кваліфікація кримінальних правопорушень ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України.

8. 25 січня 2022 року орган досудового розслідування сформував повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України.

9. Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Долучені до клопотання слідчим докази дають слідчому судді правові підстави при розгляді клопотання про арешт майна вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих їй кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

Висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри сформульований виключно в межах розгляду клопотання про арешт майна і не може бути використаний для доведення обгрунтованості обвинувачення при розгляді судом по суті обвинувального акта.

10. 02 лютого 2022 року на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України надійшло клопотання про арешт майна, яке обґрунтоване необхідністю відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

11. ОСОБА_5 є власником двох житлових квартир - АДРЕСА_2 і АДРЕСА_6 .

Вартість квартири АДРЕСА_6 згідно п. 4 договору купівлі-продажу квартири від 14 березня 2017 року 6030,00 грн.

Згідно довідки про оціночну вартість майна, яка сформована 25 січня 2022 року ОСОБА_3 , оціночна вартість квартири АДРЕСА_6 становить 149718,17 грн.

V. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

12. Слідчим суддею встановлено, що цивільний позов станом на час розгляду клопотання про арешт майна не заявлений, сторона обвинувачення заявлятиме цивільний позов після закінчення досудового розслідування.

Отже, правова підстава подання слідчим клопотання про арешт майна, а саме п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), відсутня.

Додаткове обґрунтування підстави подання клопотання про арешт майна на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України визначене у ч. 6 ст. 170 КПК України, яка також імперативно визначає наявність цивільного позову та його обґрунтованого розміру.

13. Слідчий і прокурор не посилалися у клопотанні на інші підстави, визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України, однак при розгляді клопотання слідчим суддею встановлено, що квартира, на яку пропонується накласти арешт, не є речовим доказом, не підлягає спеціальній конфіскації та конфіскації як виду покарання, адже санкція інкримінованих кримінальних правопорушень (ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України) цього не передбачає.

14. За вказаних обставин клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131-132, 170-175, 309-310, 369-372, 392-395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1

Слідчий суддя ОСОБА_1