Справа №760/1921/22 1-кс/760/838/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу володільця майна ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , яка виразилася у неповерненні тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0001995 від 26.12.2019р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001995 від 26.12.2019р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України.

09.01.2020р. слідчий третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , без ухвали слідчого судді, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, провів обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , в ході проведення якого вилучив майно, а саме: мобільний телефон IPHONE 7 Plus black 128 Gb, IMEI НОМЕР_1 .

Тому, на думку володільця майна ОСОБА_3 , у такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний був невідкладно, після здійснення таких дій, звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Однак, як зазначив володілець майна, орган досудового розслідування, відповідно до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, не звернувся до слідчого судді з клопотання про проведення обшуку, тому, на думку володільця майна, вилучене майно має статус тимчасово вилученого і без наявності законних підстав для його утримання повинно бути негайно повернуте його законному володільцю, в даному випадку ОСОБА_3 .

Разом з тим, вилучене у ОСОБА_3 майно повернуто не було, тому володілець майна ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді, в якій просив зобов`язати уповноваженого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001995 від 26.12.2019р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України, повернути ОСОБА_3 майно, тимчасово вилучене 09.01.2020р. під час обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 .

10.02.2022. від володільця майна ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він підтримав доводи, викладені у скарзі та просив розглядати подану скаргу у його відсутності.

Уповноважений слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд скарги у відсутності володільця майна ОСОБА_3 та уповноваженого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали скарги та надані документи, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко-чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Як встановлено в ході судового розгляду, слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001995 від 26.12.2019р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України.

09.01.2020р. слідчий третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , без ухвали слідчого судді, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, провів обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , в ході проведення якого вилучив майно, а саме: мобільний телефон IPHONE 7 Plus black 128 Gb, IMEI НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя вважає, що у даному випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний був невідкладно, після здійснення таких дій, звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Однак, орган досудового розслідування, у порушення вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, не звернувся до слідчого судді з клопотання про проведення обшуку. Доказів зворотнього слідчому судді не надано.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилученні речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Відповідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави зробити висновок про те, що правомірність утримання вилученого майна, в даному випадку, можлива в разі надання дозволу слідчого судді на тимчасовий доступ до речей та документів або обшуку, або у разі накладення на нього арешту.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як встановлено в ході судового розгляду скарги, після вилучення 09.01.2020р. за адресою: АДРЕСА_2 , органом досудового розслідування, не було отримано дозволу слідчого судді на проведення невідкладного обшуку, або тимчасовий доступ до речей та документів, а також на вказане майно не було накладено арешту, тобто в органа досудового розслідування відсутні будь-які підстави, які дають право законного утримання вилученого майна.

Тому, слідчий суддя дійшов до висновку, що таке втручання органів досудового розслідування не відповідає принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини та призвело до обмеження права власності ОСОБА_3 на безперешкодне користування своїм майном та ведення законної діяльності.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати уповноваженого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001995 від 26.12.2019р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України, повернути володільцю майна ОСОБА_3 майно,тимчасово вилучене 09.01.2020р. за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон IPHONE 7 Plus black 128 Gb, IMEI НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 167, 169, 173, 236, 303-307, 309, 369-372, 533, 534 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу володільця майна ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , яка виразилася у неповерненні тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0001995 від 26.12.2019р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України задовольнити.

Зобов`язати уповноваженого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001995 від 26.12.2019р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України, повернути володільцю майна ОСОБА_3 майно,тимчасово вилучене 09.01.2020р. за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- мобільний телефон IPHONE 7 Plus black 128 Gb, IMEI НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1