Справа № 158/2382/20 Провадження № 11-кп/802/154/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 листопада 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Рівненського міськрайонного суду Рівненської області від 28.04.2012 ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.296, ч.4 ст.296, ч.1 ст.121, п.п.5, 7 ч.2 ст.115 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_7 подав клопотання про його умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув 3/4 строку покарання, призначеного судом, став на шлях виправлення, працевлаштований, у 2013 році йому призначена 3 група інвалідності, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому, відповідно до ст.84 КК України, він підлягає умовно-достроковому звільненню від покарання за хворобою.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.11.2020 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
Своє рішення суд мотивував тим, що із дослідженої судом медичної документації, долученої засудженим ОСОБА_7 до матеріалів клопотання, вбачаються наявні у останнього діагнози та захворювання. Вказані документи жодним чином не доводять, що засуджений ОСОБА_7 через вказані захворювання не може відбувати покарання у виді позбавлення волі. В матеріалах клопотання та особової справи висновок лікарської комісії щодо стану здоров`я засудженого відсутній.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 оскаржує рішення суду з мотивів його незаконності. Стверджує, що наявні підстави для звільнення його від відбування покарання умовно-достроково за хворобою та просить задовольнити його клопотання.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, просив скасувати оскаржуване судове рішення та задовольнити його клопотання, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги і просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Положення ст.370 КПК України регламентують, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при постановленні рішення місцевим судом дотримані.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Враховуючи вимоги ст.81 КК України та тяжкість вчинених
ОСОБА_7 злочинів, один з яких передбачений п.п.5, 7 ч.2 ст.115 КК України і належить до категорії особливо тяжких, передумовою застосування до засудженого інституту умовно-дострокового звільнення є фактичне відбуття ним не менше трьох чвертей строку покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 уже відбув більше 3/4 призначеного йому строку покарання.

Вимоги ч.2 ст.84 КК України визначають, що особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно з ч.5 ст.154 КВК України, подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Положення розділу VІ Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572, регламентують, що медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які мають хвороби, зазначені у Переліку. Таке обстеження проводиться спеціально створеною лікарською комісією територіальних органів пенітенціарної служби після обов`язкового лікування і ретельного обстеження хворого в стаціонарних умовах лікарняних закладів або закладів охорони здоров`я з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.
Із долученої засудженим ОСОБА_7 до матеріалів провадження медичної документації вбачається, що висновок лікарської комісії щодо стану здоров`я засудженого відсутній, а наявні у останнього діагнози та захворювання не доводять, що ОСОБА_7 через вказані захворювання не може відбувати покарання у виді позбавлення волі (а.п.12, 13, 14, 15, 16, 17, 49, 50, 52, 53-54, 55-56, 57-58, 60).
Крім того, під час апеляційного розгляду провадження засудженим суду було надане клопотання-характеристика начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41) від 04.12.2020 на засудженого ОСОБА_7 , відповідно до якого останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.03.2011. Під час тримання в СІЗО м. Рівне та УВП № 19 м. Львів, а також під час відбування покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№ 76) та ДУ «Цуманська випрана колонія (№ 84) характеризувався наступним чином: допускав порушення режиму утримання та умов відбування покарання, за що було накладено сорок вісім дисциплінарних стягнень, які полягали у порушенні розпорядку дня, неодноразових нетактовних поведінко та дрібних хуліганств. Заохочення не оголошувались. Перебував на профілактичному обліку як схильний до нападу на працівників адміністрації.
Згідно з характеристикою засудженого ОСОБА_7 від 15.09.2020, в особистості засудженого не відбулось позитивних змін, які б свідчили про його прагнення до виправлення та ресоціалізації (а.п.6 зворот).
Отже, вказаними доказами стверджено той факт, що засуджений ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою не довів своє виправлення, як це передбачено положеннями ст.81 КК України.
Враховуючи вищенаведені обставини і зважаючи на те, що відсутні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 за хворобою, а також умовно-достроково, оскільки засуджений згідно матеріалів провадження не довів своє виправлення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_7 ..
Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин у їх сукупності, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що підстави для скасування ухвали місцевого суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 листопада 2020 року щодо нього без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді