Справа № 372/1612/15-к
Провадження 1-кс-24/22
ухвала
Іменем України
18 січня 2022 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування заборони відчуження об`єктів нерухомого майна (арешту майна),
В С Т А Н О В И В:
В січні 2022 року адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування заборони відчуження об`єктів нерухомого майна (арешту майна). На обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області перебувало кримінальне провадження №0000006 внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Постановою слідчого СВ УСБУ в Київській області від 30 травня 2012 року, в рамках кримінальної справи №195, порушеній за фактом шахрайства та легалізації майна одержаного злочинним шляхом - земельних ділянок, загальною площею 105.7 га, яка в подальшому була об`єднана з кримінальним провадженням № 0000006. накладено арешт, у т.ч. і земельну ділянку, що розташована в адміністративних межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, із кадастровим номером: :06:005:0017, яка перебуває у власності ОСОБА_4 .. На адвокатський запит Обухівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надав інформацію, що 25.01.2021 року слідчим Обухівського ВП ГУНП в Київській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000006. Оскільки кримінальне провадження в рамках якого було накладено арешт на земельну ділянку ОСОБА_4 закрито, просить вказаний арешт скасувати.
В судове засідання представник власника майна не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у ньому.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, їх неявка не перешкоджає можливості розгляду клопотання в силу приписів ч.1 ст.172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню зважаючи на наступне.
Судом встановлено, що слідчим відділом Обухівського відділу поліції проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000006 від 28.11.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Постановою старшого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Київській області ОСОБА_5 від 30.05.2012 у кримінальній справі №195, яка у подальшому стала кримінальним провадженням № 0000006 від 28.11.2012 року земельну ділянку з кадастровим номером: :06:005:0017 було визнано речовим доказам, та накладено арешт.
На підставі цієї постанови Обухівською районною державною нотаріальною конторою 07 червня 2012 року за № 12588530 зареєстровано обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - об`єкти обтяження: земельна ділянка, що розташована в адміністративних межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, із кадастровим номером: :06:005:0017.
На підставі договорів купівлі-продажу від 07 червня 2006 року, та Державного акту на право власності на землю серії ЯБ №779413, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних атів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1124 від 15 серпня 2006 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки із кадастровим номером: :06:005:0017, яка розташована в адміністративних межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області.
25.01.2021 року слідчим СВ Обухівського ВП ГУНП в Київській області від у кримінальному провадженні № 0000006 прийнято рішення щодо його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У абз. 1 ч. 6 ст. 170 КПК зазначено, що у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч.4 ст.58 КПК України представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Є доцільним звернення до основоположних принципів законності, верховенства права та недоторканності права власності, які вимагають вирішення питання про скасування арешту майна і поновлення права власності особи, яке обмежується в даному випадку без достатніх підстав.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.2 ст.131 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Як вбачається із встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, у зв`язку з закриттям кримінального провадження № 0000006 від 28.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відсутня будь-яка потреба у подальшому накладенні арешту на земельну ділянку ОСОБА_4 , а тому вважаю вимоги клопотання обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-9, 98, 131, 167, 170, 173, 174, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, заборону на відчуження майна, накладених відповідно до постанови старшого слідчого СВ УСБУ в Київській області від 30 травня 2012 року, та зареєстрований Обухівською районною державною нотаріальною конторою 07.06.2012 року, на земельну ділянку площею 0.9310 га. із цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована: Київська область. Обухівській район, Нещерівська сільська рада, СТ «Українська земля» та має кадастровий номер: :06:005:0017, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1