Справа № 944/5639/20
Провадження №1-кп/944/472/22
11.03.2022 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 із тримання під вартою на особисте зобов`язання.
В обґрунтування клопотання зазначає, що за відсутності будь-яких переконливих доказів причетності обвинуваченого до інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_6 було оголошено підозру, після чого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, внаслідок неодноразового продовження строку запобіжного заходу, обвинувачений безперервно утримується у Львівському слідчому ізоляторі №19.
Вважає, що ризики, передбачені ст.ст. 177 КПК України відсутні. ОСОБА_6 немає жодної потреби переховуватись від суду, оскільки він не вчиняв вбивства ОСОБА_8 , а усі без винятку докази сторони обвинувачення є сфальсифікованими. Докази сторони обвинувачення є недопустимими у зв`язку із свідомим тотальним нехтуванням органом досудового розслідування вимогами КПК України при їх збиранні. Ризик незаконно впливу на потерпілу, свідків, експерта чи інших учасників не може походити від ОСОБА_6 , тому й не може бути використаний для обґрунтування потреби його подальшого тримання під вартою. Обвинувачений не може перешкоджати кримінальному провадженню, у розпорядженні прокурора та суду відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 гіпотетично може вчинити інше правопорушення. Наголосив, що перебування під вартою не можна виправдати тяжкістю злочину, така позиція суперечить практиці Європейського суду з прав людини.
Вказує, що у зв`язку із військовою агресією Росії щодо України, ОСОБА_6 , бажаючи стати на захист Батьківщини, 26.02.2022 року через адміністрації Львівського слідчого ізолятора звернувся до керівництва ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про добровільну мобілізацію.
Просить звільнити ОСОБА_6 з-під варти та змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання захисника підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні клопотання захисника заперечив з мотивів його безпідставності, зокрема, зазначив, що існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які мали місце при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшились. Просить відмовити у задоволенні клопотання.
Ознайомившись з поданими клопотаннями, заслухавши доводи та заперечення учасників провадження на підтримання та заперечення цього клопотання, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що у межах даного кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні вбивства - умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.115 КК України, яке є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 28.12.2020 року ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, який неодноразово було продовжено, востаннє ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02.02.2022 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 календарних днів до 02.04.2022 року.
Згідно з вимог ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Як передбачено ч.1 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до вимог ч.3 ст.201 КПК України, до клопотання мають бути додані копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне опитати підчас розгляду клопотання,із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.
Тобто із вказаних норм випливає, що зміна запобіжного заходу щодо обвинуваченого допускається за наявності підстав для його заміни, а саме наявності нових обставин.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Суд зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження, ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України знаходиться на стадії судового провадження, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом.
Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Докази на підтвердження факту і обставин вчинення злочину, причетності обвинуваченого ОСОБА_6 до його скоєння свідчать про обґрунтованість обвинувачення у вчиненні цього кримінального правопорушення.
При вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, що потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.
Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі Летельє проти Франції від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.
З огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення небезпідставним є висновок щодо можливого ризику переховування обвинуваченого від суду. При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, знищити, приховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення, для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення. Тому слід зазначити, що ризики, які стали підставою для обрання та продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишились незмінними, не зменшились та продовжують існувати. З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.
Доводи сторони захисту не перевищують суспільного інтересу у справі, який також полягає і у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у передбачені законом строки, встановленні істини у справі, забезпеченні виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків.
Про неможливість запобігти ризикам свідчить і той факт, що обвинувачений проживає в одному населеному пункті із потерпілою та низкою свідків у кримінальному провадженні, що суттєво спрощує йому можливість чинити тиск на останніх.
Сторона захисту не надала належних доказів, що стан здоров`я обвинуваченого унеможливлює його перебування у місці попереднього ув`язнення. Відтак, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу.
Посилання ж захисника та обвинуваченого на те, що останній звертався через адміністрацію Львівського слідчого ізолятора до керівництва ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про добровільну мобілізацію не підтверджується жодними доказами.
Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, може переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, відсутність достатніх гарантій належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим, у разі зміни запобіжного заходу, у зв`язку з чим інші запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність встановлених в провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, або виникнення будь-яких нових обставин, які б не були предметом судового розгляду і свідчили про необхідність застосування стосовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання його під вартою. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволені клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, враховуючи недоведеність стороною захисту можливості запобігти існуючим ризикам у кримінальному провадженні шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд, -
у задоволені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено о 17 год. 00 хв. 14 березня 2022 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3