Єдиний унікальний № 500/6997/18
Провадження № 1-в/946/4/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
про направлення для відбування призначеного покарання

12 січня 2022 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїл Одеської області подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області (далі орган з питань пробації) про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_3 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого по найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2018 р. за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до двох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК строком на два роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК,
учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_3 , представник персоналу органу пробації ОСОБА_5 .

Суть питання, що вирішується
1.Орган з питань пробації звернувся до суду з поданням (клопотанням) на підставі ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), ч. 2 ст. 78 КК для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що 04.02.2019 року ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання та наслідки за їх невиконання. У цей же день, 04.02.2019 року, була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію І, ІІ, ІІІ понеділок кожного місяця. 25.02.2019 року ОСОБА_3 змінена періодичність явки на реєстрацію та винесена нова постанова про встановлення днів явки на реєстрацію, якою визначена періодичність явки на реєстрацію І понеділок кожного місяця. З 25.02.2019 року по 03.08.2020 року ОСОБА_3 своєчасно з`являвся для реєстрації до Ізмаїльського МРВ, окрім 07.10.2019 року, оскільки 07.10.2019 року не з`явився для реєстрації з поважних причин. Протягом іспитового строку ОСОБА_3 повідомляв про зміну місця проживання та роботи. Однак ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та, незважаючи на застосоване попередження, систематично під час іспитового строку вчиняв адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення. Так, 27.01.2019 року на ОСОБА_3 були накладені адміністративні стягнення за вчинення адміністративних правопорушень за ч.1 ст.175-1 та ч.1 ст.178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), за фактами притягнення до адміністративної відповідальності з ОСОБА_3 проведена профілактична бесіда. 10.06.2019 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 175-1 КУпАП та ч.2 ст. 178 КУпАП та накладені стягнення у вигляді штрафів у розмірі 170 грн. та 51 грн. 22.10.2019 року застосовано письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Однак, після застосування попередження про скасування звільнення відбування з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та подовжив вчиняти адміністративні правопорушення та порушувати обов`язок покладений на нього судом згідно ст. 76 п.1 ч.1 КК України, а саме 07.09.2020 року не з`явився для реєстрації до Ізмаїльського МРВ, підтверджуючих документів поважності причини не явки не надав. ОСОБА_3 був знову притягнутий до адміністративної відповідальності та були накладені адміністративні стягнення за вчинення адміністративних правопорушень 21.01.2020 р. за ч.1 ст.127 КУпАП, 15.08.2020 р. за ч. 1 ст. 175-1 та ч. 1 ст. 178 КУпАП.
Встановлені судом обставини
2.Представниця органу з питань пробації ОСОБА_5 під час судового розгляду подання підтримала, просила суд скасувати засудженому ОСОБА_3 випробування та направити його для відбування призначеного судом покарання, у зв`язку з тим, що він систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
3.Прокурор ОСОБА_4 під час судового розгляду подання органу з питань пробації також підтримала, і також просила суд з урахуванням принципу невідворотності покарання скасувати випробування та направити ОСОБА_3 для відбування покарання. При цьому прокурор послалася на те, що ОСОБА_3 , незважаючи на застосовані роз`яснення та попередження, під час іспитового строку вчинив вісім адміністративних правопорушень, які потягнули за собою адміністративні стягнення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
4.Засуджений ОСОБА_3 під час судового розгляду, визнавши обставини викладені в поданні, не погодився з ним, просив суд відмовити в його задоволенні, зазначивши, що він не з`являвся на реєстрацію з поважних причин. Довідку щодо його хвороби 07.09.2020 року не може надати суду оскільки лікар йому її не видає.
5.Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2018 р. ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до двох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК строком на два роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.4 ч.2 ст. 76 КК, а саме періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. (а.с.89-90).
6.Постановою від 04.02.2019 р., з якою ОСОБА_3 був ознайомлений, йому були встановлені дні явки для реєстрації до органу з питань пробації перший, другий, третій понеділок кожного місяця (а.о.с.30).
7.Також ОСОБА_3 04.02.2019 року були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки, та він був попереджений про те, що у разі невиконання покладених судом обов`язків або систематичного порушення громадського порядку, звільнення від відбування покарання може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.о.с. 26-29).
8.Постановою 25.02.2019 року ОСОБА_3 змінена періодичність явки на реєстрацію та винесена нова постанова про встановлення днів явки на реєстрацію, якою визначена періодичність явки на реєстрацію І понеділок кожного місяця (а.о.с.71).
8.Протягом іспитового строку ОСОБА_3 систематично вчиняв адміністративні правопорушення, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності: постановою від АПО18 №325896 від 27.01.2019 року за ч.1 ст.175-1 КУпАП (а.о.с.65), постановою АПО18 №325895 від 27.01.2019 року за ч.1 ст.178 КУпАП (а.о.с.66), постановою АПО18 №852841 від 10.06.2019 року за ч.2 ст.175-1 КУпАП (а.о.с.127), постановою АПО18 №852842 від 10.06.2019 року за ч.2 ст.178 КУпАП (а.о.с.128).
9. Також 07.09.2020 року не з`явився для реєстрації до Ізмаїльського МРВ, підтверджуючих документів поважності причини не явки не надав.
10.Після вчинення засудженим ОСОБА_3 вказаних адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, органом з питань пробації 22.10.2019 р. було застосоване до ОСОБА_3 письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (а.о.с. 129).
11.Але ОСОБА_3 , незважаючи на застосоване відносно нього письмове попередження, протягом іспитового строку знов вчинив адміністративні правопорушення, за що знову був притягнутий до адміністративної відповідальності: постановою ЕАК №2005766 від 21.01.2020 р. за ч.1 ст.127 КУпАП (а.о.с.169), постановою АПО18 №587054 від 15.08.2020 р. за ч. 1 ст. 178 КУпАП (а.о.с.196), постановою АПО18 №587052 від 15.08.2020 р. за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП (а.о.с.197).
Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
12.Отже суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи та документи, надані під час судового розгляду, допитавши засудженого ОСОБА_3 , дійшов висновку, що подання (клопотання) органу з питань пробації підлягає задоволенню, а засудженого ОСОБА_3 необхідно направити для відбуття призначеного покарання з таких підстав.
13.Згідно ч. 2 ст. 78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
14.Відповідно до ч. 1 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
15.Зі змісту абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
16.Частиною ж 2 ст. 166 КВК встановлено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
17.Виходячи із граматичного тлумачення положень ч. 2 ст. 78 КК, в якій застосований сполучник «або», то для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання є достатньою наявність лише однієї із перелічених в ній обставин, а саме: або невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, або ж систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Це означає, що для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання не є необхідним встановлювати наявність відразу цих двох обставин у сукупності, а лише однієї з них. Крім того, суд звертає також увагу на те, що ця норма сформульована імперативно, і у випадку встановлення наявності однієї із зазначених підстав, то у суду відсутні дискреційні повноваження вирішувати чи направляти, чи не направляти засудженого для відбування покарання, а встановлений обов`язок суду прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Саме тому, при вирішенні питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання за поданням органу з питань пробації доказуванню та встановленню підлягають лише факти невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, та/або систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому інші обставини для вирішення подання органу з питань пробації не мають значення, окрім тих, що обґрунтовують поважність причин невиконання покладених обов`язків.
18.Таким чином, системний аналіз положень ст. 78 КК дає підстави для висновку, що суд зобов`язаний ухвалити рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у випадку, якщо засуджений під час іспитового строку або не виконує покладені на нього обов`язки, або ж систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому значення має поведінка засудженого саме під час іспитового строку, а не до його початку та після його завершення.
19.Про успішне проходження засудженим іспитового строку можна було би вести мову тільки у випадку дотримання усіх правових наслідків звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що перелічені у ст. 78 КК, а саме не вчинення іншого кримінального правопорушення, виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення систематично правопорушень, що потягли би за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. В іншому випадку, при порушенні протягом іспитового строку умов звільнення від відбування покарання, не можна вважати, що засуджений виправдав виявлену до нього судом довіру, своєю поведінкою довів своє виправлення та пройшов випробування, що було би підставою для звільнення його від призначеного покарання. Саме про це й йдеться у ст. 78 КК, якою встановлені правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку. І саме положення цієї норми мають бути застосовані судом у цьому випадку, а не будь-які інші.
20.При розгляді цього провадження суд оцінює наслідки звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання виключно під час іспитового строку, та не бере до уваги його поведінку до або після закінчення іспитового строку. Закінчення іспитового строку, без дотримання правових наслідків звільнення від відбування покарання з випробуванням в силу ст. 78 КК не означає про автоматичне звільнення засудженого від покарання. Питання про звільнення від відбування призначеного засудженому покарання вирішується судом в залежності від дотримання правових наслідків звільнення від відбування покарання з випробуванням, що прямо випливає з положень тієї ж ст. 78 КК. В іншому випадку, положення вказаної норми були би сформульовані інакше, та в ній були би закріплені положення про автоматичне звільнення засудженого від призначеного йому покарання зі спливом іспитового строку без рішення суду, як це зроблено у ст. 89 КК.
21.З досліджених же судом доказів випливає, що, незважаючи на застосоване 22.10.2019 р. (а.о.с. 129) письмове попередження про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання після вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, він продовжив систематичне вчинення адміністративних правопорушень та 07.09.2020 року не з`явився для реєстрації до Ізмаїльського МРВ, підтверджуючих документів поважності причини не явки не надав.
22.При цьому правового значення не має скільки правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, засуджений вчинив до оголошення йому письмового попередження, а скільки після. З системного аналізу наведених норм ч. 2 ст. 78, ч.ч. 1, 2, абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що підставою для направлення засудженого для відбування призначеного покарання є доведення вчинення ним трьох і більше адміністративних правопорушень протягом іспитового строку та наявність письмового попередження, за умови, що частина правопорушень була вчинена до письмового попередження, а частина після, незалежно від кількості вчинених правопорушень до та після застосованого письмового попередження.
23.Слід також зазначити, що чинним законодавством адміністративні правопорушення не класифіковані в залежності від тяжкості, законодавством також не виділяються незначні чи несуттєві правопорушення.
24.Отже, ОСОБА_3 під час іспитового строку вчинив сім адміністративних правопорушень, і усі вони є умисними, тому свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення. Характер вчинених ОСОБА_3 правопорушень свідчить про те, що при їх вчиненні він усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав їх шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків. Саме тому усі вказані правопорушення свідчать про небажання ОСОБА_3 стати на шлях виправлення.
25. Усі постанови у перелічених справах про адміністративні правопорушення є чинними і не скасованими. ОСОБА_3 не ініціював питання про їх перегляд та скасування у встановленому чинним законодавством порядку. Не володіння достатніми знаннями для оскарження постанов про адміністративні правопорушення не може виступити підставою для неврахування їх судом, оскільки чинним законодавством передбачені можливості отримання особами правової допомоги, у тому числі безоплатної.
26.Отже, вчинення ОСОБА_3 протягом іспитового строку сімох умисних адміністративних правопорушень з накладенням адміністративних стягнень, в силу абз. 2 ч. 3 ст.166 КВК слід вважати систематичним вчиненням правопорушень, що свідчать про небажання засудженого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення. Вчинення ОСОБА_3 двічі по два правопорушення в один час, з урахуванням того, що він вчинив усі правопорушення в різні дні, не впливає на визначення систематичності правопорушень.
27.Таким чином, оскільки ОСОБА_3 під його особистий підпис був повідомлений про наслідки систематичного вчинення правопорушень, йому були відомі наслідки систематичного вчинення таких правопорушень у виді направлення для відбування призначеного судом покарання. Однак, незважаючи на застосоване до нього письмове попередження після вчинення адміністративних правопорушень, засуджений ОСОБА_3 в період іспитового строку продовжив вчиняти умисні правопорушення. Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 мав реальні можливості своєю поведінкою довести виправлення без застосування призначеного йому судом покарання шляхом виконання покладених на нього обов`язків та шляхом невчинення систематично адміністративних правопорушень, а факт систематичного вчинення, незважаючи на попередження про наслідки, умисних адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, свідчить про небажання засудженого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим, враховуючи засаду невідворотності відбування покарання, закріплену у ст. 5 КВК, в силу імперативних положень ч. 2 ст. 78 КК його слід направити для відбування призначеного судом покарання.
28.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 підлягає затриманню та взяттю під варту.
Керуючись ч. 2 ст. 78 КК, ст. 166 КВК, ст. ст. 537, 539 КПК, суд
УХВАЛИВ:
1.Подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області задовольнити.
2. ОСОБА_3 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 грудня 2018 р. за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК до двох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК строком на два роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, направити для відбування призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
3.Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення ухвали до виконання та фактичного його затримання.
4.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту.
5.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
6.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
7.Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді, а засудженому та прокурору вручити копію ухвали негайно після її оголошення.
8. Повний текст ухвали оголошений 12 січня 2022 року.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного
Суду Одеської області ОСОБА_1