ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №615/1350/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2382/21 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст.185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №11-кп/818/2382/21 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Валківського районного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 21.03.2002 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
- 05.04.2004 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.4 ст.185, ч.4 ст.69, ст.71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 14.08.2006 року звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 4 дні;
- 26.01.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;
- 16.06.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.263 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 2 роки 1 місяць обмеження волі. 28.01.2010 року звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 11 місяців 3 дні;
- 26.08.2010 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України, із застосування ч.4 ст.70, ст.ст.71, 72 КК України, на 2 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 18.12.2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі. 04.12.2014 року звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 3 місяці 22 дні;
- 07.12.2016 року Валківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.125, ч.2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі,-

засуджено за:
- ч.2 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання 4 роки позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово засудженим за скоєння злочинів проти власності, маючи не зняту і не погашену судимість, повторно вчинив умисні корисливі злочини.
11 листопада 2020 року у вечірній час, ОСОБА_8 , проходячи біля домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_9 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з території вказаного домоволодіння, зайшов збоку городу, через незаперту хвіртку паркану домоволодіння, проник на його територію та побачив, що в господарській споруді відчинені двері. Після цього, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливу мету, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив незаперті вхідні двері вказаного приміщення та проник в середину господарського приміщення, звідки викрав мідні дроти, вартістю 526,50 грн. Після чого, покинув територію домоволодіння, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків.
Крім того, 10 лютого 2021 року ОСОБА_8 знаходився в домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , в якому він проживав з дозволу власника ОСОБА_10 . Цього ж дня, близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_8 , маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, діючи повторно, шляхом вільного доступу, викрав з будинку перфоратор марки «Арсенал П-1500Э», вартістю 1184,00 грн, бензопилу «Good luck GL 4500», вартістю 1936,00 грн. Після цього, він розпорядився викраденим майном на власний розсуд, здавши його в ломбард. Після чого, наступного дня, а саме 11.02.2021 року близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_8 , знаходячись на території вказаного домоволодіння, викрав калориферну піч марки «Alaska», вартістю 2700,00 грн, яку потім продав приватній особі. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 5820,00 грн.

В апеляційній скарзі захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначив, що суд при призначенні покарання не врахував, що обвинувачений щиро покаявся, а потерпілі не мали до нього матеріальних та моральних претензій. Просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання.
В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначив, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував, що він тривалий час працював офіційно підсобним робочим після чого був працевлаштований на фермі, за місцем проживання брав активну участь в облаштуванні вулиць, садових ділянок та дитячих майданчиків, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має ряд хронічних захворювань, які потребують хірургічного втручання. Наголосив, що завдана шкода потерпілим усунена, він активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень та щиро розкаявся. На думку обвинуваченого його виправлення можливо в разі призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Захисник та обвинувачений будучи належним чином повідомленні про час, дату та місце судового розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, обвинувачений клопотань про проведення апеляційного розгляду за його обов`язкової участі не заявив, захисник відповідно до телефонограми від 02.12.2021 року просив проводити апеляційний розгляд за його відсутності, а тому апеляційний розгляд було проведено за відсутності обвинуваченого та захисника.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість призначення йому покарання на підставі ст.69 КК України більш м`якого за своїм видом покарання, безпідставні.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як убачається із матеріалів провадження, суд визнав пом`якшуючими покарання обставинами визнання обвинуваченим вини та звернення потерпілих із заявами про відсутність претензій до обвинуваченого.

Однак, яким чином ці пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченої істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, в апеляційній скарзі обвинуваченого не наведено і в матеріалах провадження відсутні.

Яких-небудь нових даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 чи про наявність обставин, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів, в апеляційній скарзі не наведено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про безпідставне неврахування судом першої інстанції як пом`якшуючої покарання обставини активне сприяння розкриттю злочину, то вони є необґрунтованими.

Згідно висновків, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження №288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у них не міститься даних про повідомлення обвинуваченим органам досудового розслідування таких обставин вчинення злочину, які б не були встановлені ними на підставі показань потерпілих, свідків та інших доказів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово, чотири рази, засуджений за вчинення корисливих злочинів проти власності - крадіжки, а також за підроблення документів, за незаконне поводження зі зброєю, та останній раз за кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, яким засуджено останнього на 8 років позбавлення волі, пом`якшуючі покарання обставини визнання себе винуватим та звернення потерпілих із заявами про відсутність претензій до обвинуваченого, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Крім того судом враховано висновок досудової доповіді Валківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, та виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше сім разів судимий, у тому числі за вчинення корисливих умисних злочинів, неодноразово звільнявся від відбування покарання, як умовно-достроково так і з випробуванням, однак продовжував вчинювати нові кримінальні правопорушення, у тому числі в період іспитового строку, колегія суддів приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого в разі призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Що стосується посилань у скарзі обвинуваченого на наявність в нього ряду захворювань, його тимчасове працевлаштування в декількох місцях та активну участь у суспільному житті громадин за місцем його проживання то це само по собі, за наявності вищевказаних обставин, не може бути підставою для застосування положень ст.69 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм видом та розміром, є справедливим і підстав для його пом`якшення шляхом застосування положень ст.69 КК України, не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Вирок Валківського районного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.
Головуючий:

Судді: