ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1839/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/4787/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2021 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Михайлівка Михайлівського району, Запорізької області, проживає у АДРЕСА_1
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою міськрайонного суду до 26 грудня 2021 року включно продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив ухвалу міськрайонного суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначав, що заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою базується на припущеннях, не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам діючого законодавства. Звертав увагу суду на те, що він одружений, раніше не судимий, має можливість та бажання заробляти на життя працею.

Згідно ч. 4 ст. 422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду прокурор в судове засідання не з`явився, обвинувачений та захисник наполягали на проведені апеляційного розгляду за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів вбачається, що в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК, ОСОБА_7 , за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК, ОСОБА_9 , за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК, ОСОБА_10 , за ч.3 ст.185 КК.

Прокурор у судовому засіданні, окрім іншого, заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Суд, продовжуючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, виходив з того, що перебуваючи на свободі обвинувачений зможе переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги те, що встановлені раніше у даному кримінальному провадженні ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, об`єктивно продовжують існувати і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину поєднаного з насильством, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі.

Наведені обставини дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини, або перешкоджати кримінальному провадженню у інший спосіб, що є недопустимим, та може суттєво погіршити стан розгляду даного кримінального провадження судом.

Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи особою працездатного віку, на момент затримання не був працевлаштований, офіційних джерел прибутку не має, обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого в період розгляду судом першої інстанції кримінального провадження відносно нього за іншим злочином.

Зазначене є достатнім для тверджень про існування у даному кримінальному провадженні ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення у разі звільнення його з-під варти.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам обвинуваченого, вважає, що обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі є доведеними, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на безпідставність висновків суду щодо існування в даному кримінальному провадженні ризиків спростовується вищезазначеним.

Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, дружини та наміру заробляти на життя працею не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Ці обставини не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантувати запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Жодний із доводів апеляційної скарги обвинуваченого не спростовує правильності прийнятого районним судом рішення щодо необхідності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 22.12.2021 Справа № 937/4787/18