Справа № 130/408/20
Провадження №11-кп/801/1105/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000604 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.11.2019 за апеляційною скаргою зі змінами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_10 , апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями та його захисника адвоката ОСОБА_11 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вінниця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, не військовозобов`язаного, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.
Строк покарання ОСОБА_8 вирішено відраховувати з часу його затримання з 27.01.2020
Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 100 000 грн. моральної шкоди та судові витрати в сумі 5255 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалами слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 28.11.2019, 03.12.2019 та 26.12.2019- скасовано.
Попереднє ув`язнення ОСОБА_8 з 27 січня 2020 року по день набрання вироком законної сили включно зараховано в строк покарання.
Вирішено питання речових доказів та запобіжного заходу.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 23.11.2019 в період часу з 19:00 по 20:00 год., перебуваючи в одній із кімнат власного будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , на ґрунті побутового конфлікту вчинив сварку із місцевим жителем ОСОБА_12 . В ході даної сварки ОСОБА_8 діючи умисно, з метою спричинення фізичного болю та нанесення тілесних ушкоджень останньому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень та спричинення шкоди здоров`ю, усвідомлюючи та бажаючи настання негативних наслідків почав наносити численні удари по тілу ОСОБА_13 , а саме: кулаками рук та взутою ногою в область грудної клітини останнього, а також використовуючи поліпропіленову трубу, яку в момент конфлікту знайшов у будинку та за допомогою неї наніс численні удари по тілу ОСОБА_13 .
В подальшому ОСОБА_8 , після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , за допомогою металевої тачки перевіз останнього з території свого домоволодіння до території сільського клубу, який розташований неподалік його домоволодіння, де залишив ОСОБА_13 та з місця кримінального правопорушення зник.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_13 отримав численні тілесні ушкодження, від яких через певний проміжок часу помер на місці, де був залишений ОСОБА_8 . Відповідно до висновку експерта № 113 від 25.12.2019 у ОСОБА_13 виявлено тупу травму грудної клітини у вигляді численних двосторонніх (прямих та непрямих переломів ребер) з права з 3 по 12 ребра, зліва 2-8 ребра по декільком анатомічним лініям, а також перелом кісток носу, численних синців, саден та ран на обличчі, тулубі та кінцівках. Смерть ОСОБА_13 настала від тупої травми грудей, що ускладнилась травматичним шоком та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебуває в причинному зв`язку зі смертю.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 визнається судом винуватим у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі зі змінами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_10 ставиться питання про зміну вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2021 року в частині визначення строку відбування покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Просить винести своє рішення, яким вказати у резолютивній частині вироку про початок строку відбування покарання ОСОБА_8 з моменту вступу вироку в законну силу, та про зарахування на підставі ч.5 ст.72 КК України строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 27 січня 2020 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 ставиться питання про скасування вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2021 року. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_14 невинуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України та звільнити його з-під варти у залі суду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вирок суду винесено з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки обвинувачений свою вину у вчиненому не визнав повністю, оскільки протиправних дій не вчиняв, неупереджених свідків та очевидців події вчинення протиправних дій немає, а відомості, який надає єдиний свідок є непослідовними та суперечливими. Також стороною обвинувачення не доведено, що саме тілесні ушкодження наносилися у домоволодінні обвинуваченого.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями ставиться питання про скасування вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2021 року. Просить матеріали справи направити на новий судовий розгляд.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вирок суду винесено з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, судом безпідставно було відмовлено в його клопотанні про призначення стаціонарної психологічної експертизи, тому просить задовольнити його клопотання, а справу направити на новий судовий розгляд.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу зі змінами прокурора у кримінальному провадженні з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі, при цьому заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_9 подав письмові заперечення на апеляційні скарги сторони захисту та в судовому засіданні також заперечив проти задоволення їх апеляційних скарг вважаючи вирок суду законним і справедливим.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги сторони захисту. При цьому захисник пояснив, що ані досудовим слідством, ані судом не встановлено стан обвинуваченого на момент вчинення злочину, що на його думку істотно впливає на правильність висновку судово-психіатричної експертизи. Обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що в день вчинення злочину вживав алкогольні напої у незначній кількості, не пам`ятає обставин вчинення злочину. При цьому шкодує за наслідки, які настали.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженню підлягає до задоволення, а апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а доводи апеляційної скарги захисника та обвинуваченого не спростовують висновків суду.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками апеляційної скарги захисника в часині того, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, а саме: не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, є доведеною «поза розумним сумнівом», яка випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).
Зокрема, показами наданими в суді першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_8 , який вину пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.121 КК України вину не визнав, вказав, що нічого з того, що йому пред`явлено не вчиняв, а всі надані покази свідків в судовому засіданні є неправдивими.
Показами потерпілого ОСОБА_9 , який дав суду такі показання, що очевидцем вчинення злочину він не був, обставин вчинення злочину він не знає. Про смерть потерпілого ОСОБА_13 , який являвся його молодшим братом, він дізнався 27.12.2019 близько 21 години від свого зятя. Приїхавши на місце події в с. Новоселиця Жмеринського району, біля клубу він побачив працівників поліції. Зі слів свого брата знає, що останній був найманим працівником у обвинуваченого ОСОБА_8 , який також зі слів брата напередодні ображав його, наносячи братові тілесні ушкодження.
Показами свідка ОСОБА_15 , який дав суду такі показання, що восени 2019 року, приблизно в обідній час, за два три дні до смерті ОСОБА_13 , проходячи біля будинку ОСОБА_8 в с. Новоселиця Жмеринського району, що знаходиться поблизу сільського клубу, він став свідком того, як обвинувачений ОСОБА_8 наносив ОСОБА_13 тілесні ушкодження за допомогою дерев`яної палиці, на його зауваження не реагував, знає зі слів сусідів, що такі тілесні ушкодження обвинувачений ОСОБА_8 наносив потерпілому, який був його найманим працівником, багато разів. Крім того, він став свідком того, що обвинувачений ОСОБА_8 кричав на ОСОБА_13 , зважаючи на характер обвинуваченого люди в селі його бояться. Очевидцем скоєння злочину та його обставин він не був, дізнався про смерть ОСОБА_13 від сусіда, адже був свідком при проведенні слідчого експерименту у будинку ОСОБА_8 де бачив сліди крові на грубі, наволочці, рушнику.
Показами свідка ОСОБА_16 , який дав суду такі показання, що очевидцем вчинення злочину він не був. Вказав, що у вересні 2019 року, точного числа не пам`ятає, він на автовокзалі в м. Вінниця, звідки їхав до с. Новоселиця Жмеринського району, зустрів обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_13 та став свідком того як ОСОБА_8 у відповідь на відмову ОСОБА_13 купити йому воду, наніс удар ногою останньому в область живота. Свідком інших протиправних дій ОСОБА_8 він не був. Обвинувачений ОСОБА_8 має запальний характер.
Показами свідка ОСОБА_17 , до якого постановою слідчого було застосовано заходи безпеки, та який у судовому засіданні був допитаний у порядку ч. 9 ст. 352 КПК України, дав такі показання, що 23.11.2019, точно часу не пам`ятає, в АДРЕСА_2 , він став свідком того, як ОСОБА_8 наносив численні удари за допомогою рук, ніг та поліпропіленової трубки потерпілому ОСОБА_13 в різні частини тіла, зокрема по руках, ногах, тулубу. В подальшому обвинувачений ОСОБА_8 на металевій тачці вивіз ОСОБА_13 , який ще був живий, до місцевого сільського клубу. Пізніше він дізнався, що потерпілий ОСОБА_13 помер. Він намагався завадити ОСОБА_8 наносити тілесні ушкодження ОСОБА_13 , проте останній не реагував та пригрозив свідку розправою над ним, якщо той повідомить про це в поліцію.
Крім того винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення також підтверджується:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000604 від 24.11.2019 (т.1 а.с.244, т.2 а.с.121);
- висновком судово-психіатричного експерта № 510 (т.1 а.с.207-212);
- протоколом огляду місця події від 23.11.2019 та фототаблицею до нього (т.1 ас.246-251);
- протоколом огляду трупа від 24.11.2019 та фототаблицею до нього (т.2 а.с.1-6);
- протоколом огляду місця події від 24.11.2019 та фототаблицею до нього (т.2 а.с.7-9);
- протоколом огляду місця події від 26.11.2019 із додатком до нього СD-R диском (т.2 а.с.38-42, 48-51);
- протоколом огляду речей від 27.11.2019 (т.2 а.с.44-45, 52-53);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.12.2019 із додатком до нього СD-R диском (т.2 а.с.54-59, 85-86);
- протоколом огляду предмета від 24.12.2019 (т.2 а.с.78-80, 83-84);
- протоколом огляду предмету від 26.12.2019 та фото таблицею до нього (т.2 а.с.81-82, 89-93);
- висновком експерта № 113 від 25.12.2019 (т.2 а.с.94-96);
- висновком експерта № 114/113 від 27.12.2019 додаткової судово-медичної експертизи (т.2 а.с.97-99);
- протоколом обшуку від 27.01.2020 із додатком до нього СD-R диском (т.2 а.с.103-104, 105-110);
- висновком експерта №56 від 29.01.2020 (т.2 а.с.124-125);
- висновком експерта №57 від 29.01.2020 (т.2 а.с.126-128);
- висновком експерта №12 від 17.02.2020 (т.2 а.с.130-133);
- висновком експерта № 58 від 10.01.2020 (т.2 а.с.134-136);
- висновком експерта № 05/114-113-19р. від 17.02.2020 (т.2 а.с.137-138);
- висновком експерта №3 від 02.12.2019 (т.2 а.с.155-157);
- висновком експерта №207 від 02.12.2019 (т.2 а.с.158-160);
- висновком експерта №4 від 02.12.2019 (т.2 а.с.161-163);
Сукупність приведених і оцінених доказів дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого
Стосовно невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, спростовується висновками судово-медичних експертиз, відповідно до яких на речах, вилучених з будинку ОСОБА_8 на побутових предметах та в самому будинку наявна кров, яка могла походити від потерпілого, та показами свідка ОСОБА_17 , відповідно до яких він як в судовому засіданні так і під час слідчого експерименту пояснив, що бачив як обвинувачений ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_13 руками, ногами та за допомогою поліпропіленової труби, яка була знайдена в помешканні ОСОБА_8 в с. Новоселиця. Крім того й інші свідки, які були допитані в судовому засіданні вказували, що були свідками нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_13 раніше.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства" від 25 січня 1996 року).
Також Європейський суд з прав людини в своїй практиці встановив порушення презумпції невинуватості у зв`язку з неврахуванням конкретних, суттєвих і важливих аргументів, наведених захистом, у вироку, на підставі якого засуджено особу (рішення у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року).
Відповідно до ч.1 статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із змінами, внесеними протоколом № 11 нікого не може бути визнано винним у вчинені будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом.
Частинами 1, 3 та 4 ст.17 КПК України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно із ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, сукупність приведених і оцінених доказів дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про направлення матеріалів кримінального провадження на новий судовий розгляд у зв`язку з тим, що вирок суду винесено з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, судом першої інстанції було відхиллено його клопотання про призначення йому стаціонарної психологічної експертизи, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції призначалась судова психіатрична експертиза, та згідно висновку судово-психіатричного експерта № 510, ОСОБА_8 в період інкримінованого йому кримінального правопорушення виявляв органічний розлад особистості складного ґенезу (нейроінфекція, ЧМТ /2011, 2018 рр/) з легким інтелектуально-мнестичним зниженням та емоційною нестійкістю, він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними на той час. ОСОБА_8 в теперішній час виявляє органічний розлад особистості складного ґенезу (нейроінфекція, ЧМТ /2011, 2018 рр/) з легким інтелектуально-мнестичним зниженням та емоційною нестійкістю. ОСОБА_8 в теперішній час може розуміти значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_8 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Індивідуальні особливості пізнавальної діяльності ОСОБА_8 наступні: порушень сприйняття не виявляє, продуктивність запам`ятовування легко знижена, увага ригідна, відмічаються труднощі при її переключенні. Мислення уповільнене за темпом, рівень узагальнення та абстрагування легко знижений. Уява відтворювального характеру. ОСОБА_8 на період інкримінованого йому злочину виявляв органічний розлад особистості складного ґенезу (нейроінфекція, ЧМТ /2011, 2018 рр/) з легким інтелектуально-мнестичним зниженням та емоційною нестійкістю.
Крім цього, відповідно до довідки «Вінницької обласної клінічної психоневрологічної лікарні ім. Акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» ОСОБА_8 перебував на обліку з 1979 року з діагнозом: «Легкий когнітивний розлад внаслідок нейроінфекції з емоційно вольовою нестійкістю та дезаптивними поведінковими стереотипами». Згідно наказу МОЗ України № 1063 на обліку не перебуває. Відповідно до довідки КП Вінницький обласний наркологічний диспансер ОСОБА_8 на диспансерному наркологічному обліку не перебуває (т.2 а.с.122-123).
Таким чином, вищевказаний висновок судово-психіатричного експерта № 510, підтвердив осудність обвинуваченого ОСОБА_8 .
Під час апеляційного розгляду стороною захисту заявлялось клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_17 для з`ясування стану обвинуваченого на момент вчинення злочину, а саме, чи перебував ОСОБА_8 в стані сп`яніння, оскільки з`ясування зазначених обставин може вплинути на висновки експертизи щодо осудності останнього.
Судом відмовлено в задоволення означеного клопотання, оскільки з встановлених судом обставин, зазначених у вироку, ОСОБА_8 не інкримінувалось вчинення злочину в стані сп`яніння, така обставина, що обтяжує покарання, не встановлена.
За наведених вище обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.
Стосовно доводів апеляційної скарги зі змінами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_10 в частині визначення строку відбування покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими з огляду на таке.
У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п.29 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку. Проте, наведені, вимоги залишились поза увагою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 .
Так, вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років.
Окрім того зазначено що строк покарання ОСОБА_8 відраховувати з часу його затримання з 27.01.2020, у той же час в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.01.2020 по день набрання вироком законної сили.
Відповідно до положень статті 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається початок строку відбування покарання.
Крім цього, відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Таким чином, судом першої інстанції не застосовано положення ст.72 КК України та ст.374 КПК України, чим неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст.ст.409, 413 КПК України є підставою для зміни вироку в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями та його захисника адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу зі змінами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2021 року у кримінальному провадженні №0000604 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.11.2019 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України змінити в частині в частині визначення строку відбування покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
В резолютивній частині вироку вказати, що початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 27 січня 2020 року до дня набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до суду касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді: