ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 623/5100/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2420/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія:ст.ст.126-1, 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілих по справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора, обвинуваченого та його захисника на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 05 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з неповною середньою освітою, раніше неодноразово судимого, - визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ст.126-1 КК України та призначено йому покарання:

-за частиною 3 статті 185 КК України у виді 3 (трьох ) років 6 (шість) місяців позбавлення волі;

-за статтею 126-1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 жовтня 2019 року, у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі і остаточно до відбуття призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України визначено зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 20 грудня 2019 року з 14 години 20 хвилин до 06 травня 2021 року включно в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 20 грудня 2019 року з 14 години 20 хвилин.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 до набранням вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №4119/19 від 13 грудня 2019 року в розмірі 300 гривень 00 копійок, в які підлягають перерахуванню на розрахунковий рахунок ОСОБА_9 (рахунок НОМЕР_2 ), номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , а також судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №4120/19 від 13 грудня 2019 року в розмірі 300 гривень 00 копійок, в які підлягають перерахуванню на розрахунковий рахунок ОСОБА_9 (рахунок НОМЕР_2 ), номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 грудня 2019 року, на металеву оцинковану ванну об`ємом 120 літрів, та на алюмінієвий бідон об`ємом 38 літрів, скасовано.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

Зазначеним вироком встановлено, що раніше, 29 січня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 21 червня 2019 року та 16 жовтня 2019 року ОСОБА_7 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП за вчинення відповідно 20 грудня 2018 о 13 годині 50 хвилин, 07 квітня 2019 року о 10 годині 00 хвилин, 12 червня 2019 року о 16 годині 50 хвилин, 11 вересня 2019 року о 13 годині 00 хвилин, домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_10 , з якою він спільно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_7 , будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, за фактом вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_10 від 14 липня 2019 року, 15 липня 2019 року та 16 липня 2019 року, належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти систематичне домашнє насильство відносно останньої за наступних обставин.

Так, 15 жовтня 2019 року близько 16 години 40 хвилин, перебуваючи за місцем мешкання, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх протиправних дій і бажаючи їх настання, ОСОБА_7 вчинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_10 , у вигляді словесних образ, які полягали у висловлюваннях на її адресу нецензурною лайкою, а також у вигляді демонстративного пошкодження побутових предметів та речей, що спричинило приниження гідності та залякування потерпілої, завдало їй психологічних страждань.

Крім цього, 17 жовтня 2019 року близько 13 години 30 хвилин, перебуваючи за місцем мешкання, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер та наслідки своїх протиправних дій і бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_10 , у вигляді словесних образ, які полягали у висловлюваннях на її адресу нецензурною лайкою, а також у вигляді демонстративного пошкодження побутових предметів та речей, що спричинило приниження гідності та залякування потерпілої, завдало їй психологічних страждань.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи

Крім того, 20 листопада 2019 року приблизно о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , діючи повторно, із корисливих мотивів, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто ні спостерігає, через незачинену хвіртку проник на огороджену територій домоволодіння ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, через незачинені двері, проник до будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння, потім по драбині проник на горище вказаного будинку, звідки таємно викрав алюмінієві бідони об`ємом 38 літрів у кількості 5 шт., вартістю 706 грн. 12 коп. кожен загальною вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №4119/19 від 13.12.2019 3530 гривень 60 копійок. Після цього з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 28 листопада 2019 року близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи повторно, із корисливих мотивів, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинену хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав оцинковану металеву ванну об`ємом 120 літрів, вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 4120/19 від 13.12.2019 - 242 гривні 96 копійок. Після цього з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з прийнятим судом рішенням, ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_12 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати , провадження за ч.3 ст.185 КК України закрити, а справу повернути на новий розгляд. В обґрунтування своїх вимог посилається на розбіжності в показанням свідка ОСОБА_11 , вважаючи, що вони не співпадають з часом та датою скоєння злочину. Вказує на те, що свідки, які були заявлені стороною обвинувачення, плутались в своїх показах, а судом не були взяті до уваги показання свідка ОСОБА_13 стосовно того, що потерпілий був божевільно. ОСОБА_14 і неодноразово приносив до нього якісь речі зі свого домоволодіння Вважає, що не встановлено жодного свідка, який би бачив, як він ніс речі потерпілого до свідка ОСОБА_15 , а також не було з`ясовано куди поділись інші бідони , які начебто свідок ОСОБА_15 у нього придбав. Крім того, вказує на те, що судом не було взято до уваги, що відносно свідка ОСОБА_13 розпочато кримінальне провадження, де потерпілим є теж ОСОБА_11 . Вважає, що стороною обвинувачення не був доведений жодний доказ, а суд однобічно з упередженим до нього відношенням, ухвалив неправомірний вирок.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просить вирок за ч.3 ст.185 КК України скасувати та закрити провадження, а в частині вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 КК України, залишити вирок без змін.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на невідповідність покарання особі засудженого за своїм розміром і таким, що є явно несправедливим. Вважає, що стороною обвинувачення не надано належних допустимих та достовірних доказів щодо обвинувачення ОСОБА_7 у інкримінованих правопорушеннях, оскільки не було надано жодних достатніх та необхідних доказів, які б свідчили про вину підзахисного у вчиненні цих злочинів.

На вказаний вирок була подана також апеляційна скарга прокурором, який до початку апеляційного розгляду відмовився від неї, надавши письмову заяву.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник, підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор, заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

Потерпілі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, будь яких заяв, які б перешкоджали розгляду справи за їх відсутністю, надано не було.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з вимогами ч.3 ст.62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
При цьому слід врахувати, що згідно зі ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Як вказано в ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На думку колегії суддів, при постановленні обвинувального вироку, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. Всі докази, які були здобуто по справі, були отримані у встановленому законом порядку, а тому є належними та допустимими і у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_7 у скоєнні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ст.126-1 КК України, поза розумним сумнівом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 126-1 КК України визнав в повному обсязі та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті. А тому, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.
Вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 КК України ОСОБА_7 під час розгляду справи в судів першої інстанції не визнав та пояснив, що потерпілий ОСОБА_16 , є психічно хворою людиною, чим саме скористалися поліцейські та кваліфікували відносно нього обвинувальний акт за частиною 3 статті 185 КК України. Оцинковану ванну, та бідон взагалі перший раз бачить. Ванну на подвір`ї у ОСОБА_17 знайшов ОСОБА_18 та точно він не бачив, що саме ОСОБА_7 ніс ту ванну до ОСОБА_19 на подвір`я. Оцинковану ванну, та бідон взагалі перший раз бачить. Ванну на подвір`ї у ОСОБА_17 знайшов ОСОБА_18 та точно він не бачив, що саме ОСОБА_7 , ніс ту ванну до ОСОБА_19 на подвір`я. Як вказав обвинувачений, потерпілий ОСОБА_16 пояснював, що ванну викрали у нього з подвір`я в ніч з 28 листопада 2019 року на 29 листопада 2019 року і не стверджував, що саме ОСОБА_7 викрав в нього ванну. Обвинувачений вказував, що згідно обвинувального акту він 28 листопада 2019 року, близько 18 години 00 хвилин, проник та подвір`я ОСОБА_20 , через незачинену хвіртку на огороджену територію домоволодіння, проте, на думку обвинуваченого, на відео фіксації при проведенні слідчого експерименту чітко видно, що ніякої хвіртки у ОСОБА_20 не має. Також, на думку обвинуваченого, не встановлено жодного свідка, який би підтвердив факт викрадення та здавання ним алюмінієвих бідонів. ОСОБА_21 , взагалі плутався в показаннях, спочатку пояснив, що ОСОБА_7 приніс йому чотири алюмінієві бідони, за які він йому дав 300 гривень, потім пояснив, що ОСОБА_22 , приніс йому 5 бідонів, чотири з яких ОСОБА_21 , продав, а один видав працівникам поліції. Всі ці події відбувалися наприкінці листопада 2019 року в період з 11 години до 12 години 00 хвили дня, хоча потерпілий ОСОБА_16 , зазначає, що бідони викрали в нього в період з 14 до 16 години. Також, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_22 , проник по дробині на горище будинку потерпілого ОСОБА_23 , звідки викрав 5 алюмінієвих бідонів, однак при проведенні слідчого експерименту на відео не було ніякої драбини, висота щоб дістатися до горища близько 3 метрів, то він фізично не зміг би залізти на горище на таку висоту. Покази свідків мають розбіжності, ніхто зі свідків чітко не міг вказати, що саме він причетний до крадіжки алюмінієвих бідонів та оцинкованої ванни.
Проте, незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність в діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального правопорушення, а призначаючи покарання за його вчинення, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника щодо неправдивості показань свідків та недоведеності вчинення злочину саме обвинуваченим, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема:
- протоколом огляду місця події від 12 грудня 2019 року з фото таблицею, в ході якого було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_2 , згідно з яким зі слів власника ОСОБА_24 , з подвір`я пропала металева ванна, а з його будинку п`ять алюмінієвих бідонів;
- заявою ОСОБА_25 , від 12 грудня 20219 року, згідно якої він добровільно видав працівникам поліції алюмінієвий бідон, який придбав у ОСОБА_26 ;
- протоколом огляду речей від 12 грудня 2019 року з фото таблицею, предметом якого був алюмінієвий бідон, в ході якого потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що це саме його бідон, який в нього був викрадений;
- ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 грудня 2019 року, згідно з якою накладено арешт на алюмінієвий бідон об`ємом 38 літрів, який передано на зберігання до Ізюмському ВП ГУНП в Харківській області;
- звітом про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №4119/19 від 13.12.2019 року, згідно якого вартість виконаних робіт складає 300 гривень;
- висновком судової товарознавчої експертизи № 4119/19 від 13.12.2019, згідно з яким вартість 5 алюмінієвих бідонів складає 3630 гривень 60 копійок;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19 грудня 2019 року з відеозаписом на флеш носії, на якому зафіксовано проведення слідчого експерименту за участю за участю підозрюваного ОСОБА_7 , в присутності понятих ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , під час проведення якого останній розповів за яких обставин він скоїв крадіжку 5 алюмінієвих бідонів;
- заявою ОСОБА_29 , згідно якої він добровільно видав працівникам поліції оцинковану ванну об`ємом 120 літрів;
- протоколом огляду речей від 12 грудня 2019 року з фото таблицею, предметом якого була оцинкована ванна, в ході якого потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що це саме його ванна, крадіжку якої він виявив 29 листопада 2019 року;
- ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 грудня 2019 року, згідно з якою накладено арешт на металеву оцинковану ванну об`ємом 120 літрів, яку передано на зберігання до Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області;
- постановою про визнання речовими доказами від 20 грудня 2019 року, згідно якої оцинковану ванну об`ємом 120 літрів та алюмінієвий бідон об`ємом 38 літрів - визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню;
- звітом про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №4120/19 від 13.12.2019 року, згідно якого вартість виконаних робіт складає 300 гривень;
- висновком судової товарознавчої експертизи № 4120/19 від 13 грудня 2019 року, згідно з яким вартість оцинкованої металевої ванни об`ємом 120 літрів, складає 242 гривні 96 копійок;
- квитанцією №263 про прийняття речових доказів по кримінальному провадженню, згідно якої слідчий Ізюмського ВП ОСОБА_30 , здав речові докази та перший примірник квитанції отримав а інспектор СМТЗ Ізюмського ВП ОСОБА_31 , отримав речові докази;
- протоколом допиту потерпілого від 12 грудня 2019 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 , пояснив факт крадіжки оцинкованої ванни об`ємом 120 літрів та алюмінієвого бідон об`ємом 38 літрів з його подвір`я;
- показами свідка ОСОБА_32 , який пояснив, що наприкінці листопада 2019 року зранку він вийшов до себе на подвір`я та побачив на подвір`ї ОСОБА_19 металеву ванну. Він зрозумів, що вона крадена, оскільки раніше її не бачив та забрав її до себе на подвір`я бо знав що найближчим часом власники будуть її шукати, через деякий час він бачив як ОСОБА_22 з якимсь чоловіком ходили щось шукали навколо подвір`я і він одразу зрозумів, що цю ванну вкрав саме ОСОБА_33 . Про це він повідомив дільничного інспектора поліції. Через пару днів він зустрів ОСОБА_7 який став запитувати про ванну, де вона. Ще через деякий час до нього звернувся дільничний інспектор поліції та повідомив, що до Ізюмського ВП надійшло повідомлення про крадіжку металевої ванни. Після цього він добровільно вказану ванну видав працівникам поліції.
- показанням свідка ОСОБА_34 , який пояснив, що в 20-х числах листопада 2019 року по вулиці Софійській він зустрів ОСОБА_35 , у якого була пляшка горілки та закуска. Вони пішли до будівлі «Благоустрою» точної адреси він не пам`ятає, там і розпивали спиртні напої. ОСОБА_22 сказав йому, що він здав алюмінієві бідони які він десь викрав та на ці гроші вони випивають. Де саме ОСОБА_22 викрав бідони та як саме він їх здавав ОСОБА_36 не бачив.
- показаннями свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що в 20-х числах листопада 2019 року близько 11 години 00 хвилин до нього додому прийшов ОСОБА_7 , який запропонував придбати 5 алюмінієвих бідонів. Він їх придбав, чотири з яких перепродав, а один залишив для себе. В подальшому вказаний бідон він надав добровільно працівникам поліції.
- показами свідка ОСОБА_13 , який пояснював, що 25 грудня 2019 року він викрав з будинку ОСОБА_11 алюмінієвий бідон який здав в подальшому ОСОБА_25 за 400 гривень. Щодо крадіжки металевої ванни пояснив, що йому нічого невідомо, на території свого будинку металевих ванн він не бачив, ніякої металевої ванни він не крав.
Будь-які підстави вважати, що свідчення потерпілих та свідків є недостовірними відсутні. Ці показання узгоджуються з відомостями, що містяться в матеріалах справи, що були досліджені під час судового розгляду
Вказані докази є належними та допустимими, логічними та послідовними, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 саме у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів не вбачає.
Доводи обвинуваченого стосовно того, що ОСОБА_11 є психічно хворою людиною, чим саме скористалися поліцейські та кваліфікували відносно нього обвинувальний акт за ч.3 ст.185 КК України, а також посилання обвинуваченого на недоведеність стороною обвинувачення належними доказами того факту, що він вкрав ванну та бідони, спростовується показаннями свідків, та письмовими показами потерпілого, зокрема, показами свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що в 20-х числах листопада 2019 року близько 11 години 00 хвилин до нього додому прийшов ОСОБА_7 , який запропонував придбати 5 алюмінієвих бідонів. Він їх придбав, чотири з яких перепродав, а один залишив для себе. В подальшому вказаний бідон він надав добровільно працівникам поліції. Крім того свідок ОСОБА_37 , в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 сам йому сказав, що викрав десь алюмінієві бідони та здав їх іна ці гроші вони випивають.
Показання свідків мають логічний, послідовний характер, не суперечать один одному.
Оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, в тому числі враховуючи надані показання свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_13 , ОСОБА_34 , ОСОБА_32 , та письмові показання потерпілого ОСОБА_11 , досліджені докази, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_7 , у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, зокрема у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, доведена повністю. Неправдивість показань свідків не знайшли свого підтвердження ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду, з огляду на їх безпідставність. Підстав не довіряти показанням свідків у суду немає. А такі доводи обвинуваченого свідчать лише про його намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєний ним злочин.
Відповідно до ч.1 ст. 85 КПК України , належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Стаття ст. 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України саме ОСОБА_7 підтверджується сукупністю належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин цього кримінального провадження та висунутою на свій захист версією обвинуваченого щодо обставин справи, що не узгоджуються із вказаними доказами, доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».
Аналіз досліджених в судовому засіданні суду першої інстанції доказів в їх сукупності, які суд оцінює як достатні та взаємопов`язані, дають суду підстави зробити висновок, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України. Всі вказані апелянтом доводи щодо спростування винуватості ОСОБА_7 були предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанції. При цьому, всі докази, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про його винуватість, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення та, в силу ст. 84 КПК України, є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих апеляційних доводів, які б свідчили про протилежне та про істотне порушення вимог КПК України, обвинуваченим та його захисником не вказано.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виправлення, як мета покарання це той наслідок, який прагне досягнути держава передбаченим законом заходами примусу. Виправлення засудженого це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.
Обираючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, а також врахував, що обвинувачений визнав свою провину частково, є раніше судимою особою за злочини проти власності та знову вчинив кримінальні правопорушення, що характеризує обвинуваченого як суспільно-небезпечну особу, яка наполегливо не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання, а тому суд вважав, що ОСОБА_7 має бути призначене покарання саме у вигляді позбавлення волі.
На думку колегії суддів судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.
З урахуванням викладеного, підстав для зміни чи скасування вироку колегія суддів не вбачає.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 05 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ____________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4