Справа № 567/266/22 .
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.03.2022 м. Острог

Слідчий суддя Острозького районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника володільця майна адвоката ОСОБА_4

володільця майна ОСОБА_5

розглянувши, внесене у кримінальному провадженні №0000040, клопотання слідчого СВ ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна

встановила:

слідчий звернувся в суд із клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить Inter Vood LTD, та предмети, зовні схожі на каміння та вироби з бурштину вагою близько 10 кг.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0000040 від 19.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України.

Вказує, що 18.02.2022 до ВП №3 Рівненського РУП надійшов рапорт поліцейського СРПП ВП №3 ОСОБА_8 про те, що водій ОСОБА_5 , керуючи легковим автомобілем марки "Opel Astra", реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху. При поверхневій перевірці вказаного автомобіля у багажнику було виявлено перевезення без відповідних документів каміння зовні схожого на каміння "Бурштину сирцю" в кількості приблизно 10 кг., яке було вилучено в ході огляду, а також було вилучено транспортний засіб, яким безпосередньо було здійснено перевезення каміння "Бурштину сирцю", зокрема автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Зазначає, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний транспортний засіб та предмети, зовні схожі на каміння та вироби з бурштину, що були вилучені в ході огляду місця події, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що дане майно є речовими доказами та доказами кримінального правопорушення, а тому наявна необхідність у запобіганні його приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення чи передачі стороннім особам.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, посилаючись на обставини викладені в ньому та просить його задовольнити. Зазначила, що на даний час вказаний транспортний засіб та вилучені предмети зовні схожі на каміння та вироби з бурштину, що були вилучені в ході огляду, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та є необхідними для проведення відповідних експертиз. Окрім того посилається на те, що вилучений автомобіль може підлягати спеціальній конфіскації, які засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Представник володільця майна, володілець майна в судовому засіданні заперечили проти накладення арешту на транспортний засіб та вилучене каміння. Представник володільця майна пояснив, що вилучене каміння бурштину сирцю та вироби з нього ОСОБА_5 купив, а відтак підстав вважати, що їх походження є незаконним немає. Також надав наявні документи, що підтверджують купівлю даних матеріалів.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з таких підстав.

Встановлено, що 18.02.2022 до ВП №3 Рівненського РУП надійшов рапорт поліцейського СРПП ВП № 3 сержанта поліції ОСОБА_8 про те, що водій ОСОБА_5 , керуючи легковим автомобілем марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху. При поверхневій перевірці вказаного автомобіля у багажнику було виявлено перевезення без відповідних документів каміння, зовні схожого на каміння бурштину сирцю в кількості приблизно 10 кг., яке було вилучено в ході огляду.
Відомості по даному факту було внесено до ЄРДР за №00000040 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, для забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, а також забезпечення збереження слідів кримінального правопорушення та недопущення їх знищення або приховування, в ході проведення огляду вказаного автомобіля було виявлено та вилучено вказаний транспортний засіб та каміння, зовні схоже на каміння бурштину сирцю, вагою близько 10 кг., що підтверджується протоколом огляду місця події від 18.02.2022.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно з приписом ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Сукупний аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що вилучене під час огляду майно, є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст.98 КПК України ознак, може бути визнано речовим доказом, та на яке при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно постанови слідчого ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 19.02.2022, вилучений транспортний засіб та предмети, зовні схожі на каміння та вироби з бурштину сирцю, визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Оскільки вилучений транспортний засіб та предмети, зовні схожі на каміння та вироби з бурштину сирцю, самі по собі та в сукупності з іншими речами та документами кримінального провадження мають важливе значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є доказами кримінального правопорушення, відповідають критеріям ст.98, 167 КПК України та може бути підтвердженням вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тому наявні достатні підстави для накладення на них арешту.

Водночас, слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського Суду (у справах «Бакланов проти Російської Федерації», «Фрізен проти Російської Федерації»), судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не в праві оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ст.ст.22, 26 КПК України, кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування даного кримінального провадження не завершене, та факти вказані володільцем майна щодо обставин придбання ним вилучених предметів, зовні схожих на каміння та вироби з бурштину сирцю, підлягають встановленню чи спростуванню під час досудового розслідування.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказів у кримінальному провадженні, розумність та співмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для власника, слідчий суддя дійшла до висновку про наявність обґрунтованих підстав для арешту вилученого транспортного засобу та предметів, зовні схожих на каміння та вироби бурштину сирцю.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

В судовому засіданні прокурором доведено, що арешт вилученого майна має суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, тому є необхідність його збереження як речового доказу.

Таким чином, матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, та доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку що клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.131, 167, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на:

- предмети зовні схожі на каміння та вироби з бурштину вагою близько 10 кг., упаковані до спец пакету НПУ ЕХР 0164372 та спецпакету SUD 4005714,
- автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , які перебували у володінні ОСОБА_9 , у виді тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом та майном до скасування арешту у встановленому законом порядку.
Покласти на слідчого в даному кримінальному провадженні обов`язок забезпечити зберігання арештованого транспортного засобу та вилученого майна, згідно Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому, їх захиснику, законному представнику, іншому власнику або володільцю вищезазначеного нерухомого майна положення, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, вони мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1