Ухвала
04 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 243/3820/19
провадження № 51 4399 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 03 серпня 2021 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення щодо нього.
Ухвалою Касаційного кримінального суду 09 вересня 2021 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищезазначеному рішенні суду касаційної інстанції засудженому ОСОБА_4 було вказано на необхідність навести конкретні порушення закону, які передбачені у ст. 438 КПК, що стали б підставою для скасування або зміни судових рішень, обґрунтувати свої доводи, а також викласти вимоги до суду касаційної інстанції з урахуванням положень ст. 436 КПК.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду засуджений направив доповнення до касаційної скарги , проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Зокрема, у повторно поданій касаційній скарзі (доповнення до касаційної скарги) засуджений, як і попереднього разу, так і не вказав на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, які допустили суди першої та апеляційної інстанцій з урахуванням положень статей 412-414, 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку. Також, засуджений на обґрунтування своєї скарги знову наводить доводи, які стосуються неповноти судового розгляду, заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушує питання оцінки доказів, що згідно зі статтями 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
З урахуванням зазначеного, прохання щодо результатів розгляду поданої касаційної скарги не конкретизоване, як того вимагає ст. 436 КПК, оскільки засуджений ОСОБА_4 одночасно просить скасувати судові рішення, повернути матеріали провадження відносно нього до суду першої інстанції та закрити провадження, що не узгоджується з приписами ст. 436 КПК.
Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність чітких вимог касаційної скарги та їх правового обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Таким чином, зважаючи на те, що засуджений недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 03 серпня 2021 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3