Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8789/20
Провадження 1-кп/711/223/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

під час судового розгляду кримінального провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Черкаси, мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, або інший не пов`язаний з триманням під вартою. Клопотання мотивував тим, що переховуватися та ухилятися від суду він не буде, незаконно впливати на свідків та інших осіб також не має наміру, хворіє на ряд захворювань, має постійне місце проживання і хотів би лікуватися вдома. Обіцяв, що буде з`являтися до суду на кожний судовий виклик і переховуватися не буде.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 підтримав клопотання підзахисного, просив його задовольнити.

Прокурор заперечував та вважає, що ще існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Інші учасники справи не заперечували проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 .

Заслухавши клопотання ОСОБА_5 , думку прокурора та інших учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Судом встановлено, що підставою для продовження застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчиняти інші кримінальні провадження, оскільки вже обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 і ч. 2 ст. 190 КК України. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не зможе запобігти тим ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений і проголошений о 14 год. 00 хв. 07.12.2021 р.

Головуючий: ОСОБА_1