Справа № 444/3140/21
УХВАЛА

28.12.2021року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши клопотання начальника Кам`янка-Бузького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про вирішення питання, про застосування покарання за наявності кількох вироків відповідно до ст. 70 ч.4 КК України,
в с т а н о в и в :
10.12.2021 начальник Кам`янка-Бузького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з клопотанням, в якому просить суд вирішення питання, про застосування покарання за наявності кількох вироків відповідно до ст. 70 ч.4 КК України стосовно ОСОБА_5 .
Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 засуджений 02.09.2021 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ст. 190 ч.3 КК України до чотирьох років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки. 08.12.2021 надійшов на виконання вирок Жовківського районного суду Львівської області від 27.10.2021 яким ОСОБА_5 засуджено за ст. 309 ч.1 КК України до одного року обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням. З іспитовим строком на один рік. Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 27.10.2021 ОСОБА_5 засуджено за ст. 309 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням. З іспитовим строком на один рік, ухвалений без врахування покарання за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.09.2021. Ураховуючи викладене та на підставі ч.11 ст. 537, ч.2 ст. 539 КПК України направляє матеріали стосовно засудженого ОСОБА_5 для вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відповідно до ст. 70 ч.4 КК України.
Прокурор в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання відмовити.
Начальник Кам`янка-Бузького районного відділу філії Державної установи "Центру пробації" у Львівській області в судове засідання не з`явився.
Засуджений в судове засідання не з`явився.
Неявка учасників не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України. А тому суд вважає за можливе розглянути клопотання без учасників, які не з`явилися.
Заслухавши думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні даного клопотання, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.09.2021 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, строком на два роки.
Крім того встановлено, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 27.10.2021 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, строком на один рік.
У відповідності до п.11, п.14 ч.1ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Статтею 72 КК України не передбачено повне або часткове складання, поглинання іспитового строку при призначенні покарання за сукупністю злочинів. Зазначені вст. 70 КК України правила застосовуються лише до покарань.
Згідно роз`яснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р., коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 754/2749/17 щодо застосування частини 4 статті 70 КК України, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
У постанові від 21.01.2020 у справі № 484/5806/18 Верховний Суд також зазначив, якщо за вчинення злочинів особа була за вироком суду звільнена від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще і в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, то в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею злочинів має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням (попередній вирок), на момент постановлення наступного вироку. Тобто у тому випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу і в цьому разі, якщо наступним вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення частини 4 статті 70 щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній та наступний - виконуються самостійно.
Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 156/149/20.
Таким чином, у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Крім того, у порядку, передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання начальника Кам`янка-Бузького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про вирішення питання, про застосування покарання за наявності кількох вироків відповідно до ст. 70 ч.4 КК України слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд
ухвалив:
в задоволенні клопотання начальника Кам`янка-Бузького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про вирішення питання, про застосування покарання за наявності кількох вироків відповідно до ст. 70 ч.4 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1