ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 662/1461/21
Номер провадження 11-cc/819/463/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000029 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника СД Відділення поліції №1 Генічеського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000029 від 05.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував відсутністю правових підстав для накладення арешту на майно та задоволення клопотання дізнавача.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність ухвали слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року, постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника СД Відділення поліції №1 Генічеського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області, погодженого прокурором Новотроїцького відділу Генічеської окружної прокуратури про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000029 від 05.07.2021 року задовольнити.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує про те, що в провадженні сектору дізнання Відділення поліції №1 Генічеського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 05.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

Встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:001:0880 площею 5,9993 га, з кадастровим номером :06:001:0881 площею 7,8325 га, з кадастровим номером :06:001:0882 площею 3,9994 га, з кадастровим номером :06:001:0883 площею 3,9999 га, розташовані за межами с. Новорепівка Херсонської області, належать до земель запасу, форма власності - комунальна.

В ході огляду місця події 09.07.2021 року встановлено, що зазначені земельні ділянки оброблені та засіяні зерновими культурами, які мають стадію дозрівання, що є порушенням вимог земельного законодавства та самовільним зайняттям земельних ділянок.

Враховуючи, що щодо вказаних земельних ділянок, які і надалі використовуються невстановленими особами, посівів сільськогосподарських культур на них, існують достатні підстави вважати, що вони є предметом злочину, набуті злочинним шляхом та з метою запобігання їх відчуження, наявна необхідність в арешті земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:001:0880 площею 5,9993 га, з кадастровим номером :06:001:0881 площею 7,8325 га, з кадастровим номером :06:001:0882 площею 3,9994 га, з кадастровим номером :06:001:0883 площею 3,9999 га, розташовані за межами с. Новорепівка Новотроїцького району Херсонської області та посівів сільськогосподарських культур на цих ділянках, що зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі та неможливість виконання вироку в частині відшкодування збитків або пред`явлення в подальшому цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути скошене, приховане, відчужене чи продане.

Водночас апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді як пропущеного з поважних підстав, оскільки на проголошенні ухвали сторони були відсутні у зв`язку з неповідомленням про дату і час проголошення, крім того, оскаржуване судове рішення на дату подання апеляційної скарги не опубліковано в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Представник Новотроїцької селищної ради належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який в судових дебатах залишився на своїй позиції, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів вважає, що з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, прокурору слід поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді як пропущений з поважних причин.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України , 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч.2 ст. 170 КПК України, 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 КПК України), 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приписами ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення серед іншого, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Вбачається, що в провадженні сектору дізнання Відділення поліції №1 Генічеського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000029 від 05.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стала Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про те, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:001:0880 площею 5,9993 га, з кадастровим номером :06:001:0881 площею 7,8325 га, з кадастровим номером :06:001:0882 площею 3,9994 га, з кадастровим номером :06:001:0883 площею 3,9999 га, розташовані за межами с.Новорепівка Херсонської області, належать до земель запасу, форма власності - комунальна (а.п.4).

Згідно протоколу огляду місця події від 09.07.2021 року вказані земельні ділянки оброблені та засіяні зерновими культурами, які мають стадію дозрівання (а.п.8-13).

Інформація щодо передачі вказаних земельних ділянок в користування на правах оренди відсутня.

19 липня 2021 року начальник СД Відділення поліції №1 Генічеського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області в рамках кримінального провадження №0000029 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, а саме на земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:001:0880 площею 5,9993 га, з кадастровим номером :06:001:0881 площею 7,8325 га, з кадастровим номером :06:001:0882 площею 3,9994 га, з кадастровим номером :06:001:0883 площею 3,9999 га, розташовані за межами с. Новорепівка Херсонської області, належать до земель запасу, форма власності комунальна, а також на посіви сільськогосподарських культур на цих ділянках та заборонити будь-кому розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном, використовувати його, вчиняти будь-які дії щодо покосу сільськогосподарських культур без погодження з начальником сектору дізнання, дізнавачем, прокурором, судом до прийняття рішення по справі.

Своє клопотання дізнавач мотивував необхідністю накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відмовляючи у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно зазначив про відсутність обґрунтованих підстав необхідності накладення арешту на вказані земельні ділянки сільськогосподарського призначення та посіви сільськогосподарських культур на них.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати обставини, визначені ч. 2 ст. 173 КПК України.

Частина 1 ст. 173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Так, з урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).Крім того, згідно п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Відмовляючи у задоволенні клопотання дізнавача слідчий суддя дотримався вищевказаних вимог закону та вірно зазначив, що в ході розгляду клопотання про накладення арешту у кримінальному провадженні не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Слідчий суддя правильно зауважив про те, що згідно наданої Новотроїцькою селищною радою інформації на земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:001:0880 площею 5,9993 га, з кадастровим номером :06:001:0881 площею 7,8325 га, з кадастровим номером :06:001:0882 площею 3,9994 га, з кадастровим номером :06:001:0883 площею 3,9999 було надано розпорядження Новотроїцької РДА в 2010 році «Про надання у приватну власність земельних ділянок по Володимиро-Іллінській сільській раді» для ведення особистого селянського господарства громадянам (а.п.14), а застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, може призвести до порушення передбаченого ст.41 Конституції України права кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Слідчим суддею вірно встановлено, що клопотання дізнавача не узгоджується з вимогами статті 171 КПК України, щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться в клопотанні, з огляду на те, що земельні ділянки, на які дізнавач просить накласти арешт, не виділені в натурі та не мають чітко визначених меж.

На думку колегії суддів, доводи дізнавача у клопотанні та прокурора в апеляційній скарзі, про необхідність накладення арешту з метою збереження речових доказів, не узгоджуються з положеннями ст. 98 КПК України, яка передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 (Самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво) КК України є земельна ділянка. При цьому, органом досудового розслідування не обґрунтовано за якими саме критеріями ст.98 КПК України земельні ділянки можуть бути визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, відповідна постанова про визнання земельних ділянок речовими доказами в матеріалах провадження відсутня.

Також органом досудового розслідування належним чином не доведено, яке доказове значення мають посіви зернових культур, якими засіяні вказані у клопотанні земельні ділянки, для доведення факту вчинення дій, зазначених у диспозиції ч.1 ст.197-1 КК України.

Разом з цим, матеріали клопотання не містять докази, що вказують на існування загрози псування земельних ділянок, які використовуються за призначенням та їх відчуження. Також в матеріалах клопотання відсутні доводи стосовно можливого настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що вищезазначене майно зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Мотивованим також є посилання слідчого судді про те, що санкцією ч.1 ст.197-1 КК України конфіскація або спеціальна конфіскація не передбачена, а відомості про те, що будь-якій особі у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру чи заявлено цивільний позов - відсутні.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що дізнавач, обґрунтовуючи подане клопотання про арешт майна, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, вказане у клопотанні органу досудового розслідування, з метою його збереження саме як речового доказу у кримінальному провадженні чи забезпечення цивільного позову, а доводи апеляційної скарги прокурора, які це заперечують, являються безґрунтовними.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновків суду першої інстанції.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

За наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наданих суду матеріалів, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.171-174, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року задовольнити.
Поновити прокурору строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року.
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 липня 2021 року, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4