Провадження № 1-кс/761/351/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу ГУ СБ Україниу м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , в рамках кримінальної справи №1601, у кримінальному провадженні №00000031,

В С Т А Н О В И Л А :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу ГУ СБ Україниу м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , в рамках кримінальної справи №1601, у кримінальному провадженні №00000031.

Клопотання мотивовано тим, що постановою заступника начальника слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про визнання земельних ділянок речовими доказами та накладення арешту від 20.07.2010 року, в рамках кримінальної справи №1601 було накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :75:670:0272 площею 0,1 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності за договором купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_4 , яку вона придбала у ОСОБА_6 . Постановою Київського апеляційного суду було підтверджено правомірність прийняття Київською міською радою рішення від 09.07.2009 за №872/1928, яким було передано у приватну власність земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , від ОСОБА_6 до ОСОБА_4 .

Досудове розслідування в рамках кримінальної справи №1601, у кримінальному провадженні №00000031 здійснювалось ГУ СБ Україниу м. Києві та Київській області. 07.09.2018 постановою першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 , здійснення досудового розслідування кримінального провадження №00000031 доручено ГУНП у м. Києві.

Однак, як зазначає адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , накладений арешт позбавляє власника ОСОБА_4 на законних підставах та правомірно володіти майном. Таким чином, представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 вважає, що наявні підстави для скасування арешту, у зв`язку із тим, що відсутні об`єктивні потреби у арешті даного майна.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, разом з тим направив на адресу суду заяву, в якій клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити та скасувати арешт майна земельної ділянки.

Уповноважена особа Головного управління Національної поліції у м. Києві в судове засідання неодноразово не з`явилась, про дату та час розгляду клопотання повідомлялись завчасно та належним чином.

Однак неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування в кримінальному провадженні в рамках кримінальної справи №1601, у кримінальному провадженні №00000031 здійснювалось ГУ СБ Україниу м. Києві та Київській області, в подальшому 07.09.2018 постановою першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 , здійснення досудового розслідування кримінального провадження №00000031 доручено ГУНП у м. Києві.

При цьому в ході досудового розслідування по даній справі, у порядку, визначеному КПК України 1960 року, постановою заступника начальника слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про визнання земельних ділянок речовими доказами та накладення арешту від 20.07.2010 року, в рамках кримінальної справи №1601 було накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :75:670:0272 площею 0,1 га., яка знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 15 км., діл. 40-А.

Згідно з позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі №335/12096/15-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі №461/233/17 та від 07 листопада 2018 року у справі №296/8586/16-ц, відповідно до якої, якщо у кримінальному провадженні у справі, у якій триває застосування обтяження у вигляді арешту, накладеного згідно із вимогами КПК України від 1960 року, справа не передана до суду на час набрання чинності КПК України від 2012 року, то вирішення питання щодо зняття арешту чи оскарження дій чи бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України від 2012 року.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до Рішень Європейського Суду з прав людини від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Статями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При цьому, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт зазначеного майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки не може свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, та не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірністі обмеження права власності з завданням кримінального провадження.

Крім того, на день розгляду клопотання прокурором/слідчим не надано підтвердження наявності підстави продовження дії заходу забезпечення як арешт майна, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий/прокурор зобов`язаний довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання, оскільки був ініціатором питання про накладення арешту на майно.

З огляду на зазначене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у володіння майном ОСОБА_4 , оскільки органом досудового розслідування не доведено необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна з огляду на сумніви щодо співмірності такого обмеження права власності з завданням кримінального провадження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений постановою заступника начальника слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про визнання земельних ділянок речовими доказами та накладення арешту від 20.07.2010 року, в рамках кримінальної справи №1601, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а отже, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу ГУ СБ Україниу м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , в рамках кримінальної справи №1601, у кримінальному провадженні №00000031, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу ГУ СБ Україниу м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , в рамках кримінальної справи №1601, у кримінальному провадженні №00000031 задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу ГУ СБ Україниу м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , в рамках кримінальної справи №1601, у кримінальному провадженні №00000031, на земельну ділянку з кадастровим номером: :75:670:0272 площею 0,1 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності за договором купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя