УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в межах кримінального провадження №0000298 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого постійного місця проживання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

-якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19 грудня 2021 року включно, із визначенням застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 68 100,00 гривень.

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього відповідних обов`язків.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 задоволено. Продовжено ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19.12.2021 р. включно.

Визначено розмір застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 68 100,00 гривень у національній грошовій одиниці (шістдесят вісім тисяч сто грн. 00 коп.), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави, зобов`язано обвинуваченого, після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду, протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави. На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на обвинуваченого у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з м. Первомайськ Миколаївської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, вказує, що прокурор у своєму клопотанні лише озвучив ризики не підтвердивши їх будь якими доказами.

Зауважує, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановленим лише на основі суворості можливого вироку. Вважає, що до ОСОБА_6 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000298 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів обвинуваченому ОСОБА_6 , яке підтримав в судовому засіданні, мотивуючи тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 26.10.2021 року, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України актуальність не втратили і продовжують існувати, а тому рахує, що застосування до ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого), не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2021 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19.12.2021 р. включно. Визначено розмір застави - 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 68 100,00 гривень у національній грошовій одиниці (шістдесят вісім тисяч сто грн. 00 коп.).

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які послужили застосуванню до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000298 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , яке підтримав в судовому засіданні, мотивуючи тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 26.10.2021 року, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України актуальність не втратили і продовжують існувати, а тому рахує, що застосування до ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого), не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Приймаючи рішення про продовження до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, пославшись на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, прийшов до висновку, що заявлені ризики прокурором продовжують існувати, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Обвинувачений є неодноразово засудженим за вчинення аналогічних злочинів. Не має стабільного законного заробітку, не має постійного місця мешкання. Крім того, обвинуваченому відомі дані свідків та потерпілого.

Вищенаведене вказує на існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема на можливість ОСОБА_6 переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, або ж продовжити кримінальне правопорушення у якому він обвинувачується, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а тому висновок суду першої інстанції про продовження існування зазначених ризиків є вірним.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки , наявність місця реєстрації не є визначальною обставиною, яка б давала можливість обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З урахуванням злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2021 року, якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19 грудня 2021 року включно, із визначенням застави, що 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 68 100,00 грн. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: