В И Р О К
іменем України
Справа № 210/7295/21
Провадження № 1-кп/210/790/21

"20" грудня 2021 р. Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровскої області в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному порядку в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000471 від 03.12.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки
м. Кривого рогу, громадянки України, освіта середньо-спеціальна, не заміжня, на утриманні має малолітніх дітей, не працює, раніше не судима, зареєстрована АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування встановлено наступні фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, який не оспорюється учасниками судового провадження.
Обвинувачена ОСОБА_3 , 18.10.2021 року приблизно о 12 год.00 хв. разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходилась у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де в неї раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_4 . Переслідуючи корисливу мету та намагаючись заволодіти чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_3 , використовуючи особливі довірчі стосунки з ОСОБА_4 , попросила у нього його мобільний телефон марки «ОрроА74» (ІМЕІ: НОМЕР_1 ), чорного кольору, вартістю 6179,86 гривень.
ОСОБА_4 добровільно передав ОСОБА_3 належний йому мобільний телефон, будучи переконаним в тому, що він розпоряджається своїм майном з власної волі та не на шкоду своїм інтересам та ОСОБА_3 поверне йому його мобільний телефон. Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вийшли з квартири, та ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись чужим майном на свою користь, завдавши ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 6179,86 гривень .

Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Частиною 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В обвинувальному акті прокурор ОСОБА_6 посилається на те, що оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні за її відсутності, а тому прокурор клопотав про розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачена ОСОБА_3 , в присутності адвоката ОСОБА_7 надала письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку вона беззастережно визнає в повному обсязі, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального проступку, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Також, у вказаній заяві зазначає, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченій, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу винної, яка раніше не судима, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

На підставі ст. 66 КК України як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає повне визнання вини та щире каяття обвинуваченої у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, згідно з положеннями ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченої, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України (з урахуванням статті 5 КК України щодо зворотної сили закону, що пом`якшує покарання), за якою вона обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок.

Зважаючи на те, що обвинувачена щиро розкаялася у скоєному, суд вважає можливим призначити покарання у вигляді громадських робіт.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду»,

встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст. 374, 381-382, 424, 473, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді призначити покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Запобіжний захід у даному провадженні обрано не було.

Матеріали кримінального провадження № 0000471 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 210/7295/21, провадження
№1-кп/210/790/21.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1