КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 16.08.2021 застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з часу затримання до 14.10.2021 включно.
Визначено ОСОБА_8 заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 237 900 гривень, із покладенням на нього, в разі внесення застави, наступних обов`язків: прибувати на виклики до слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, якому доручене проведення досудового розслідування кримінального провадження, до суду, прокурора; не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню, а також з особами, які брали участь в якості понятих та свідків під час проведення слідчих, процесуальних дій.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 14.10.2021 року включно.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що на даний час не існує загрози того, що підозрюваний буде намагатись уникати виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вчиняти дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Апелянт просив врахувати, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, які проживають разом з ним, та батьків пенсійного віку.
Посилаючись на необгрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри, апелянт зазначав, що у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні будь-які посилання на докази, які б об`єктивно підтверджували наявність у ОСОБА_8 мети збуту або збут особливо небезпечного наркотичного засобу.
На переконання апелянт, зміст самої підозри грунтується на припущеннях.
Апелянт зазначав, що ОСОБА_8 фактично було затримано 13.08.2021, та уповноваженими органами не було дотримано вимоги ст.ст. 207-213 при його затриманні без ухвали слідчого судді.
Крім того, на ухвалу слідчого судді надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в якій він просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту у певний час доби.
У апеляційній скарзі захисник навів доводи, аналогічні доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , та додатково просив врахувати долучені ним до апеляційної скарги докази про те, що ОСОБА_8 є фізичною особою-підприємцем, з дитинства має захворювання очей, має матір інваліда другої групи, проживає разом із батьками пенсійного віку та двома малолітніми дітьми у с. Погреби, Обухівського району.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи підозрюваного ОСОБА_8 , його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000854 від 06.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13.08.2021 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 307 КК України.
16.08.2021 старший слідчий слідчого відділу Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Обухівського районного суду Київської області із клопотанням, погодженим першим заступником керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 , в якому просив застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 16.08.2021 застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів строком до 14.10.2021 включно, із визначенням застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 237 900 гривень, та покладенням на підозрюваного, в разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України
З такими висновками колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно пунктів 57-59 рішення Європейського суду з прав людини «Корнійчук проти України» від 30.01.2018, суд нагадує, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади. Обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання - на додаток до наявності обґрунтованої підозри - покладається на неї з моменту ухвалення першого рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, тобто «негайно» після затримання (див. рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), заява № 23755/07, пункти 87 та 102, ЄСПЛ 2016 (витяги)). Більше того, вирішуючи питання про звільнення або подальше тримання особи під вартою, органи влади зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення її явки до суду (див. рішення у справі «Ідалов проти Росії» [ВП] (Idalov v. Russia [GC]), заява № 5826/03, пункт 140, від 22 травня 2012 року).
До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого (див. рішення у справі «Ара Арутюнян проти Вірменії» (Ara Harutyunyan v. Armenia), заява № 629/11, пункт 50, від 20 жовтня 2016 року, з подальшими посиланнями).

Презумпція завжди діє на користь звільнення. Національні органи судової влади повинні, з дотриманням принципу презумпції невинуватості, дослідити всі факти, що свідчать на користь чи проти існування згаданої вимоги про громадський порядок або виправдовують відступ від норми статті 5, та мають навести їх у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення. По суті, саме на підставі причин, наведених у цих рішеннях, та встановлених фактів, зазначених заявником у своїх скаргах, суд має дійти висновку про наявність або відсутність порушення пункту 3 статті 5 (див., серед інших джерел, згадане рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), пункти 89 та 91). Аргументи на користь чи проти звільнення не повинні бути «загальними та абстрактними» (див. рішення у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 та 48183/99, пункт 63, ЄСПЛ 2003-IX (витяги)). Якщо законодавство передбачає презумпцію щодо факторів, які стосуються підстав продовження тримання під вартою, то існування конкретних фактів, що переважають принцип поваги до особистої свободи, має бути переконливо продемонстровано (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункт 84 in fine, від 26 липня 2001 року).

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80).
У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.
Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами у їх сукупності.
Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Крім того, перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, слідчим суддею обгрунтовано з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, як під час розгляду клопотання у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним слідчим у клопотанні ризикам, та які б виправдовували обмеження права ОСОБА_8 на свободу.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 зареєстрований та проживає разом із батьками пенсійного віку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , малолітніми дітьми ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями пенсійних посвідчень, паспортів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та даними довідки старости с. Погреби та с. луб`янка ОСОБА_14 від 17.08.2021 № 179 /а.с. 118-126/.
Враховуючи вищенаведені обставини у сукупності із конкретними обставинами кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , тяжкістю покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, іншими даними про особу підозрюваного, який раніше не судимий, не працює, має міцні соціальні зв`язки, виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, що передбачено кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей ст. 5 §1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів приходить висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України здатен більш м`який запобіжний захід, а саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 щодо наявності підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів вважає, що інші запобіжні заходи, зокрема у виді домашнього арешту у певний час доби або особистого зобов`язання, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 підлягає задоволенню частково.
Виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, та застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів строком до 14.10.2021 включно, із визначенням застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 237 900 гривень, та покладенням на підозрюваного, в разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене першим заступником керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування, а саме до 14.10.2021 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали визначити до 14.10.2021 включно.
Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно підозрюваного до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.
Обов`язок контролю за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3