ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи 653/1890/14-к
Справа № 11-сс/819/661/21 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: постанова про застосування Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000880 від 17.06.2014, за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Генічеської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Генічеського районного суду Херсонської області від 18.11.2021 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, вірменина, уродженця с. Єрасхаван, Араратського району, Вірменія, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого. підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Генічеської окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні № 0000880 від 17.06.2014, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на 60 днів, тобто до 16.01.2022 включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

1) прибувати на виклик слідчого, слідчого судді, прокурора або суду у визначений ними час;

2) не відлучатися з населеного пункту смт. Новотроїцьке, Херсонської області, де він фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора - до закінчення досудового слідства, або суду - на період розгляду справи;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого проживання та місця роботи;

Зобов`язання застосовуються до підозрюваного на строк 60 днів з дати винесення цієї ухвали до 16.01.2022 року.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, невмотивованою та незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування скарги зазначено, що судом не приділено уваги тому, що ОСОБА_7 -о підозрюється у вчиненні ряду тяжких злочинів проти власності, раніше неодноразово судимий в тому числі й за скоєння тяжких злочинів проти власності. А також останнім фактично вчинено рецидив злочинів.

Вказані обставини у своїй сукупності вказують на підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 , перебуваючи серед суспільства не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки та більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 , з метою ухилення від понесення кримінальної відповідальності за скоєння тяжких злочинів на території України, покинув її, заховавшись у сусідній країні. У зв`язку із цим, постановою слідчого від 18.07.2014 був оголошений у розшук, оскільки за місцем свого проживання був відсутній.

Також зазначає, що затримання підозрюваного відбулося на підставі ухвали слідчого судді від 31.01.2020 з метою забезпечення його явки до суду.

Судом також залишено поза увагою той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 -о пересікши кордон 13.10.2021 до органів досудового розслідування чи суду добровільно не з`явився, а був затриманий співробітниками поліції більш ніж через місяць перебуваючи на території України, що свідчить про явне ухилення від органів досудового розслідування/суду та вказує на наявність в його діях прямого ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді Генічеського районного суду Херсонської області від 18.11.2021 скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити повністю та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній інстанції:

- прокурор вважає, що слідчий суддя прийняв необґрунтоване рішення, просить скасувати ухвалу та застосувати відносно ОСОБА_7 -о запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

- захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 -о вважать апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, просять залишити її без задоволення.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно зі змістом судового рішення та матеріалами, доданими до клопотання, слідчим відділом СВ Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000880 від 17.06.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

17.11.2021 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 -о в межах строків досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

30.06.2014 висунуто підозру у вчиненні кримінального правопорушення відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, вірменина, уродженця с. Єрасхаван, Араратського району, Вірменія, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого.

Повідомлення про підозру вручене в порядку, передбаченому чинним КПК України для повідомлень, "дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає" - громадянці ОСОБА_10

18.07.2014 підозрюваного оголошено в розшук постановою слідчого та заведено ОРС № 1116055.

31.01.2020 слідчим суддею Генічеського районного суду було винесено ухвалу про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доставки підозрюваного до місця кримінального провадження до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

17.11.2021 о 17:20 годині у м. Херсон по вул. Лютеранській, 4 було затримано ОСОБА_7 .

На даному етапі кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, на які послався слідчий суддя в ухвалі, та дав їм належну оцінку.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, послався на те, що сторона обвинувачення не довела, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризиків зазначених у клопотанні, отже, застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, оскільки ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України свого підтвердження в судовому засіданні не знайшов, підозрюваний від незалежних від нього обставин, а саме будучі засудженим вироком суду, та відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі на території РФ, не міг з`явитись до органу досудового розслідування в рамках вказаного кримінального провадження. А після звільнення з місць позбавлення волі нікуди не переховувався, отримав посвідчення особи на повернення в Україну та 13 жовтня 2021 року пересік Державний кордон України. Та з цього часу перебуває на території України. Чому ОСОБА_7 не затримали при перетинанні Держаного кордону, як особу яка перебуває у міжнародному розшуку, орган досудового розслідування пояснити в судовому засіданні не зміг.

Отже, застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування.

Слідчий у клопотанні жодним чином не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а колегія суддів не знаходить підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні. Разом з тим, прокурором в апеляційній скарзі не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 181 КПК України, виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, одержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Іншими словами тримання під вартою має задовольняти вимоги пропорційності (рішення у справі "Ладент проти Польщі" 2008 р.). Вимога пропорційності зобов`язує суддю, що розв`язує клопотання про обрання запобіжного заходу, вирішити питання чи було взяття під варту особи конче необхідним для забезпечення того, щоб заявник не перешкоджав розгляду його кримінальної справи ("Амбрушкевич проти Польщі" від 04 травня 2006 року).

Визначаючи пропорційність вжиття такого заходу як тримання під вартою, суддя має дати оцінку специфічним фактичним обставинам справи, що демонструють наявність ризиків та дослідити належні докази.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06 грудня 2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до п. с, ч. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на свободу та особисту недоторканність - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Відповідно до клопотання заступника начальника СВ Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 та апеляційної скарги прокурора Генічеської окружної прокуратури ОСОБА_6 , основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є тяжкість злочину, та ризики переховування від органів досудового розслідування, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Чинним КПК України не передбачено, що при підозрі або обвинувачені особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

Таким чином, на переконання колегії суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень під час досудового розслідування, суд апеляційної інстанції вважає, що не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків не є надто високою у зв`язку із чим відносно нього може бути застосований інший, більш м`який вид запобіжного заходу, не пов`язаний з тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Колегія суддів вважає, що саме застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення слідчий суддя дотримався вимог ст. ст. 176, 177, 178, 179, 194 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, у звязку з чим, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 376 ч.2, 404, п. 2) ч. 3 ст. 407, ст. 422 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Генічеської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Генічеського районного суду Херсонської області від 18.11.2021 про застосування підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: (підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .