ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД Номер справи 648/1854/21
Номер провадження: 11-кп/819/947/21 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_2
у кримінальних справах

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника засудженого: адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 12.08.2021 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного йому вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.07.2013 року

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та звільнено засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Богородське, Новоскольського району, Бєлгородської області Російської Федерації, від відбування покарання, призначеного йому вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.07.2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 15 днів.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вважає, що судом І інстанції проігноровано вимоги ст. 81 КК України та безпідставно звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від покарання, призначеного за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя людини, оскільки перед судом не доведено наявність підстав та умов для прийняття відповідного рішення. Вказує, що ОСОБА_7 фактично відбув 3/4 частини покарання у зв`язку з зарахуванням періоду попереднього ув`язнення з 03.11.2012 по 10.09.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, заохочення отримав виключно за дотримання режиму утримання, що є обов`язком засудженого і не може слугувати умовою та підставою для його умовно-дострокового звільнення, а не за сумлінне ставлення до праці, до досягнення 14.02.2018 року пенсійного віку він жодного дня з 03.11.2012 року не працював. Як спостережною комісією так і судом 18.06.2020 року відмовлялось засудженому в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання як такому, що не став на шлях виправлення, отже судом необґрунтовано задоволено аналогічне клопотання захисника, враховуючи, що з моменту відмови у застосуванні вказаної заохочувальної норми протягом року в поведінці засудженого нічого не змінилось.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, засудженого та його захисника, які просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, повторно дослідивши зібрані у провадженні матеріали, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом вказаних вимог КПК, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення, заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність з боку ОСОБА_7 під час відбування ним покарання такої поведінки, яка б свідчила про його виправлення та давала б підстави для звільнення його достроково.

За змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому, при визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставлення до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого.

Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує зверненню із клопотанням про умовно-дострокове звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.
Апеляційний суд, повторно дослідивши зібрані у справі матеріали в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, якими захисник обґрунтував клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, встановив, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.07.2013 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування ним покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.11.2021 року по 10.09.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строк відбування покарання обчислено з 03.11.2012, кінець строку 27.12.2022 року.

В Державній установі «Дар`ївська виправна колонія № 10» ОСОБА_7 відбуває покарання з 02.07.2019 року, до цього відбував покарання в ПВК № 51 Одеської області.

За місцем відбуття покарання засуджений характеризується позитивно, має 7 заохочень за зразкову поведінку та ставлення до навчання. Стягнень не мав. Протягом усього строку відбування покарання офіційно не працював.

В ПВК № 51 Одеської області приймав участь у відновленні матеріальної бази навчального центру, у Дар`ївській ВК № 10 виконував роботи по благоустрою установи.

Дійшовши висновку про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання суд першої інстанції послався на те, що засуджений відбув 3/4 частини призначеного йому строку покарання, характеризується позитивно, має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не мав, досяг пенсійного віку та є непрацездатним, тому подальше відбування ним покарання перестає бути доцільним.
Разом з цим, поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_7 засуджений за особливо тяжкий злочин проти життя особи, що на переконання суду має вагоме значення при вирішенні питання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання; за весь час відбування покарання не був працевлаштований, хоча пенсійного віку він досяг вже у 2018 році.

Крім того, ОСОБА_7 за весь час відбування покарання отримував лише по одному заохоченню на рік, починаючи з 2015 по 2018 роки, одне у 2020 році та два - у 2021 році за зразкову поведінку, що є обов`язком кожного засудженого.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що самі по собі поодинокі заохочення за належну поведінку та навчання та відсутність стягнень не свідчать, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення, є необґрунтованим, що відповідно до п.4 ч.1 ст.407, п.2, 4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали апеляційним судом про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись, ст. ст. 404, 407, п. 2, 4 ст. 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 12.08.2021 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного йому вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.07.2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 15 днів скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи
Згідно з оригіналом:
Секретар судового засідання ОСОБА_5
Ухвала набрала законної сили 26.10.2021 року