ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/3314/21 Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/509/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 червня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працевлаштованого, розлученого, не маючого на утриманні осіб, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-28.08.2009 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
-02.02.2011 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ст.198, ст.71, ст.72 КК України на 3 роки 3 місяці обмеження волі;
-02.12.2013 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки;
-19.02.2014 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі;
-23.09.2015 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.ч.1, 2 ст.187, ч.1 ст.70, ч.2 ст.71 ККУкраїни на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
-14.12.2015 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ст.71 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
-23.02.2016 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
-17.07.2020 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений за відбуттям строку покарання 08.09.2020 року з Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області №21,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_10 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, щодо якого апеляційних скарг не подано.

Як установив суд, ОСОБА_10 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 29 березня 2021 року приблизно о 13 год., точний час в ході розслідування не встановлено, спільно з раніше знайомим йому ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та іншою, невстановленою під час проведення досудового розслідування особою, перебували в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де ОСОБА_10 вступив у злочинну змову із раніше знайомим йому ОСОБА_9 , з метою відкритого заволодіння майном раніше незнайомого йому, однак знайомого ОСОБА_9 ,потерпілого ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого, діючи умисно, з корисливим мотивом, шляхом протиправного заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , відкрито для потерпілого ОСОБА_11 взяв рюкзак останнього, який надів на свої плечі. Після чого, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_11 вийшли на вулицю та знаходилися неподалік від будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_9 продовжуючи реалізацію їх спільного з ОСОБА_10 злочинного умислу, з метою полегшення доступу до майна попрохав у потерпілого його смартфон торгової марки «Meizu» назва U10 моделі «U680H» під приводом здійснення дзвінка, що потерпілий і зробив, надавши останньому належний йому мобільний телефон. Надалі ОСОБА_9 несподівано для потерпілого, продовжуючи реалізацію спільного завчасно запланованого злочинного наміру, оцінивши ситуацію, що склалася, передав належний потерпілому смартфон торгової марки «Meizu» назва U10 моделі «U680H» ОСОБА_10 , який вийшовши за межі їх з ОСОБА_9 попередньої домовленості щодо відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , попередньо не повідомивши ОСОБА_9 про можливість вчинення вказаних дій та не отримавши згоду останнього на їх застосування, бажаючи подолати будь-які можливі наміри з боку потерпілого ОСОБА_11 до супротиву, з метою остаточного заволодіння та утримання майна потерпілого, дістав з карману вдягненого на ньому одягу ніж кухонно-побутового призначення, яким почав робити рухи у формі тику у бік потерпілого ОСОБА_11 , при цьому не реагуючи на неодноразові вимоги останнього повернути належне йому майно, таким чином застосувавши щодо потерпілого погрозу насильства, небезпечного для його здоров`я, яка була реально сприйнята потерпілим, який злякавшись, не став чинити опір останньому.
У подальшому, ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою та в групі із ОСОБА_9 , звернувши на свою користь смартфон торгової марки «Meizu» назва U10 моделі «U680H» та рюкзак з особистими речами, що належить ОСОБА_11 , а саме в якому знаходилося витяжка для манікюру торгової марки «Simei», з місця вчинення злочину почали утікати. В ході втечі з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 смартфон торгової марки «Meizu» назва U10 моделі «U680H», що належить ОСОБА_11 , яким ОСОБА_9 та викраденим рюкзаком з особистими речами потерпілого, розпорядився на власний розсуд. А ОСОБА_10 в ході втечі був настигнутий та затриманий потерпілим ОСОБА_11 неподалік від будинку АДРЕСА_4 .
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/7436-ТВ від 26.04.2021 ринкова вартість смартфону торгової марки «Meizu» назва U10 моделі «U680H» на момент скоєння кримінального правопорушення складає 820 грн. 00 коп., до висновку судової-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/8330-ТВ від 20.04.2021 ринкова вартість сумки типу рюкзак, виготовленої з матеріалу комбінованого кольору (чорний з зеленим) на момент скоєння кримінального правопорушення складає 266 грн. 66 коп., до висновку судової-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-21/7437-ТВ від 19.04.2021 ринкова вартість витяжки для манікюру торгової марки «Simei» артикул 858-6 на момент скоєння кримінального правопорушення складає 500 грн. 00 коп.
Таким чином, ОСОБА_10 вийшовши за межі їх з ОСОБА_9 спільної попередньої домовленості щодо відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 та здійснивши відносно останнього розбійний напад із погрозою застосування насильства, небезпечного для його здоров`я, завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1586 грн. 66 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, просить пом`якшити йому покарання шляхом застосування положень ст.69 КК України. Зазначив, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, співпрацював зі слідством та судом, а також має бабусю із онкологічним захворюванням.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

Доводи скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про можливість призначення йому більш м`якого за своїм розміром покарання, безпідставні.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як убачається із матеріалів провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд взяв до уваги, що останній раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні осіб не має, має постійне місце реєстрації та проживання, має хронічні захворювання у вигляді перитоніту, пахової грижі.

Суд також взяв до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин визнання вини, щире каяття, а також наявність обтяжуючих покарання обставин вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про наявність такої пом`якшуючої покарання обставини, як активне сприяння розкриттю злочину, то вони є необґрунтованими.

Згідно висновків, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження №288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у них не міститься даних про повідомлення обвинуваченим органам досудового розслідування таких обставин вчинення злочину, які б не були встановлені ними на підставі інформації, встановленої з інших джерел.

З огляду на наведене, під час призначення покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції обґрунтовано не визнав пом`якшуючою покарання обставиною активне сприяння розкриттю злочину у розумінні ст.66 КК України.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_9 будучи раніше неодноразово, вісім разів, судимим, у тому числі за корисливі злочини, знову вчинив умисний корисливий злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Що ж стосується посилання у скарзі обвинуваченого на наявність у нього хворої бабусі,то ця обставина сама по собі не знижує істотно ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому застосування положень ст.69 КК України виключається.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення шляхом застосування положень ст.69 КК України, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 червня 2021 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: