Номер провадження: 11-сс/813/1892/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.11.2021 рокупро застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні №0000811 від 27.09.2021 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, працюючого різноробочим на будівельних майданчиках в м. Одесі на підставі договору підряду в компанії «Будова», не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого -
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КК України, -

встановив:

оскарженою ухвалою судді слідчого відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, погодженого прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про продовження у кримінальному проваджені №0000811 від 27.09.2021 року запобіжного заходу у виді тримання під вартоюта застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, до підозрюваного ОСОБА_6 , з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, строком до 28.12.2021 року,

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000811 від 27.09.2021 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, за таких обставин.

27.09.2021 року, близько 15 год., ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №82 на вул. Ген. Цветаєва в м. Одесі, де в цей час зустрів неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка поверталась до дому після учбових занять в загальноосвітній школі №18 м. Одеси.
У вказаний час у підозрюваного виник злочинний умисел на вчинення розпусних дій сексуального характеру спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті та здатних викликати фізичне та інтелектуальне розбещення стосовно неповнолітньої особи ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на розбещення неповнолітньої ОСОБА_7 , ОСОБА_6 діючи з прямим умислом, з метою вчинення розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, достовірно знаючи, що потерпіла є неповнолітньою, приспустивши труси та відчинивши застібку брюк, в яких був одягнутий, оголивши свій статевий орган та тримаючи його у правій руці, почав демонструвати його неповнолітній ОСОБА_7 та закликав останню на зайняття оральним сексом. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , спрямованих на розбещення неповнолітньої, остання у стані сильного душевного хвилювання побігла додому та розповіла про вчиненні дії матері ОСОБА_8 .
27.09.2021 року відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000811.
28.09.2021 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 28.09.2021 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 27.11.2021 року.
22.11.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
23.11.2021 року орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадження, строком до 28.12.2021 року.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.11.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартоюта застосовано, відносно ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком до 28.12.2021 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Обґрунтовуючи рішення про необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя послався на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, працевлаштований за договором підряду у фірмі «Будова», а тому ризики можливих спроб переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду являються мінімізованими. Одночасно слідчий суддя визнав недоведеними доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, на думку прокурора, не здатний в повній мірі забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим такий запобіжний захід не є співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками. Зокрема, прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 вчинив злочин щодо неповнолітньої особи, що може в подальшому потягти за собою невідворотні наслідки для психічного здоров`я потерпілої.

Судове засідання, призначене на 03.12.2021 року, не відбулось у зв`язку з ненадходженням до апеляційного суду матеріалів судової справи.

13.12.2021 року судове засідання було відкладено на 17.12.2021 року, оскільки в апеляційній скарзі ставилось питання про погіршення становища підозрюваного ОСОБА_6 , однак орган досудового розслідування не забезпечив явку підозрюваного.

Приймаючи до уваги, що орган досудового розслідування не забезпечив явку підозрюваного та прокурор звернувся до апеляційного з клопотанням про відкладення розгляду справи, оскільки йому не відомо місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу без участі захисника та прокурора, оскільки подальше відкладення розгляду справи не буде відповідати положенням ст.28 КПК України.

Враховуючи наведене, а також положення ч.4 ст.107 та ч.4 ст. 405 КПК України (далі-КПК), апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження, які будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні/продовженні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування/продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя правильно врахував, що досліджені в судовому засіданні докази свідчать про наявність, на даний час, фактів, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що останній міг вчинити інкримінований йому злочин.
Одночасно слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність продовження до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прийшов до висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування до останнього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Зокрема, слідчий суддя правильно встановив, що на даній стадії досудового розслідування, існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, але вони є мінімізованими, з посиланням при цьому на вимоги п.3 ч.2 ст.183 КПК, які забороняють застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, якщо підозрюваний не переховувався, не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином та йому не повідомлено про підозру в іншому провадженні.

Наявність обґрунтованої обумовлюєнеобхідність забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та долучені до клопотання слідчого, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, слугують підставами для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані слідчим до клопотання докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував те, що підозрюваний раніше не судимий, будь-яких захворювань не має, працевлаштований різноробочим на будівництві у БК «Будова», має постійне місце проживання на території м. Одеси.
Врахувавши наведені обставини, слідчий суддядійшов висновку, що прокурором та слідчим не наведена неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою та обмежити ОСОБА_6 в його правах, надані Основним законом України.

Одночасно, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, як такого, що забезпечить виконанням останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК, однак слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не міг передбачити, що підозрюваний може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування.
Що стосується доводів прокурора про існування у апеляційного суду підстав для задоволення скарги прокурора та подальшого застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони є необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, на день розгляду оскарженої ухвали, прокурором повідомлено суд апеляційної інстанції про те, що з моменту обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, останній ухиляється від явки до органу досудового розслідування, оголошений у розшук, а тому у прокурора відсутня можливість забезпечити участь підозрюваного в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин апеляційний суд позбавлений можливості розглянути питання про застосування більш суворого запобіжного заходу за відсутністю підозрюваного.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у разі доведеності існування факту ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування, слідчий та прокурор не позбавлені права звернутися до слідчого судді у передбаченому законом порядку з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 376, 405,419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.11.2021 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000811 від 27.09.2021 року, обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4