ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1170/22 Справа № 214/9042/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001912 від 24.10.2019 щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого та мештаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 24.11.2015 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.3, 125 ч.1, 70, 72 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з випробувальним терміном 2 роки. За рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02.06.2016 року направлений для відбуття покарання до установи виконання покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_6
в режимі в/конференції:
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА :
Короткий зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 строком до 01 травня 2022 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що підстави, за яких раніше було продовжено тримання кожного обвинуваченого під вартою, не змінились: кожний з обвинувачених обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб, обвинувачені не працюють, а отже, не мають законного джерела для існування, а також не мають міцних соціальних зв`язків, тому є підстави вважати про існування ризиків, що кожний з обвинувачених, знаходячись на волі, може переховуватися від суду або продовжити злочинну діяльність.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує на те, що відсутні докази щодо його причетності до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Адвокат та прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, заяви про участь у розгляді справи не надходили, тому враховуючи вимоги ч.4 ст.422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-ІХ від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, в даному випадку без участі прокурора та адвоката.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №214/9042/20, 02 березня 2022 року в судовому засіданні Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, що виразилось у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, яка зазначала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та доводи останнього щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, який відноситься до тяжкого, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.
Також, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше судимий, не має постійного місця роботи та відповідно постійного джерела доходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, обвинуваченим в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Доводи обвинуваченого стосовно того, що справа тривалий час розглядається судом, то колегія суддів, хоча і констатує тривалість судового розгляду, однак ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, враховуючи складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочину, наслідки цього злочину, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, а також поведінка учасників кримінального провадження, що об`єктивно узгоджується з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України.
На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_5 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченим в апеляційній скарзі не наведено.
Що стосується доводів обвинуваченого про те, що відсутні докази щодо його причетності до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, апеляційний суд зазначає, що питання кваліфікації дій, доведеності або недоведеності висунутого обвинувачення надається судом при ухваленні судового рішення по суті справи.
Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001912 від 24.10.2019 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4