ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/253/22 Справа № 202/7289/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2022 року про продовження строку тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Дмитрівка, Новоайдарського району, Луганської області, громадянина України, офіційно працевлаштованого на посаді водія вантажних автомобілів у ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», має загальну середню освіту, не одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000850,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2022 року задоволено клопотання слідчого та продовжений щодо підозрюваного ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 19:20 год. 16 березня 2022 року.
Слідчим суддею враховані дані про особу ОСОБА_5 , який офіційно працевлаштований на посаді водія вантажних автомобілів у ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», не одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійні місце реєстрації та проживання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, так само слідчий суддя враховує що злочин, який інкримінується підозрюваному, вчинений останнім у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що ризики переховування від органів досудового розслідування та суду під загрозою покарання, що загрожує ОСОБА_5 , незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, не зменшились та продовжують існувати, що у своїй сукупності свідчить про неможливість запобігання ним шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою.
В апеляції:
- захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.
В обґрунтування посилається на те, що зазначені прокурором ризики є виключно абстрактним припущенням, а суд приймаючи оскаржувану ухвалу, безпідставно та необґрунтовано погодився лише з можливістю існування вказаних ризиків.
Вказує, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, а саме має на утриманні неповнолітнього сина, родину, позитивно характеризується у місці постійного проживання та по місту роботи, офіційно працевлаштований, має тривалий трудовий стаж, а тому вважає, що вказана інформація свідчить про наявність великої кількості позитивних рис обвинуваченого та обставин його життя, які свідчать про відсутність необхідності застосовувати до підозрюваного такий запобіжний захід як тримання під вартою, окрім того зазначені обставини позитивно впливатимуть на дотримання обвинуваченим усіх вимог слідчого та суду та характеризують його як особистість не схильну до порушення правил та вимог, що ставляться до нього суспільством та законом.
Заслухавши підозрюваного та його захисника, які кожен окремо просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти вимог апеляційної скарги захисника, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.
Визначені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ризики доведені та продовжують існувати. ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином та за який передбачене покарання до десяти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами до десяти років, внаслідок якого загинула особа та інша особа отримала тілесні ушкодження, тому на даний час наявні ризики переховування останнього від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, що у своїй сукупності свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, що на даному етапі кримінального провадження є найбільш прийнятним.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Твердження сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про особу підозрюваного, на думку колегії суддів необґрунтовані, оскільки вказані факти були взяті до уваги слідчим суддею в сукупності з іншими доказами по справі та їм було надано належної оцінки.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194, 199 КПК України, тому ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2022 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000850, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4