Справа № 463/9357/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/360/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2021 року, про відмову в накладенні арешту на майно, за участю

захисника ОСОБА_7

встановила:
цією ухвалою, відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (відділу з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_8 погодженого заступником начальника другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000311 від 25.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

На дану ухвалу прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить, поновити строк на апеляційне оскарження даної ухвали, задоволити апеляційну скаргу, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого старшого слідчого Першого слідчого відділу (відділу з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_8 , яке погоджено з прокурором про накладення арешту на майно - задоволити та накласти арешт на двадцять швейних машин DurкoppAdler із наступними серійними номерами 281110575, 281110580, 281110574, 281110578, 281110572, 281110579, 281110567, 281110563, 281110565, 281110568, 281110581, 281110569, 281110566, 281110577, 281110562, 281110571, 281110576, 281110564, 867379329, та документи: Invoice № /14.06.2019 на 4 арк.; Delivery note №81382503/14.06.2019 на 2 арк.; Delivery note №81390675/14.06.2019 на 2 арк.; Delivery note №81391083/14.06.2019 на 1 арк.; Delivery note №81390674/14.06.2019 на 2 арк.; Invoice № /14.03.2019 на 3 арк.; Invoice № /14.03.2019 на 4 арк.; Invoice №/20.08.2019 на 5 арк.; Invoice №/20.08.2019 на 8 арк.; Invoice Pro forma №/20.08.2018 на 4 арк.; Invoice Pro forma №/20.08.2018 на 2 арк.
Вважає, що вказана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам Закону та завданням кримінального провадження, передбаченим ст. 2 КПК України, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.
Так, згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Наголошує, що постановою слідчого від 17.09.2019 двадцять швейних машин DurкoppAdler із вказаними вище серійними номерами визнано речовим доказом у справі.
Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкалдяення розгляду справи не надходило. За таких підстав колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 про законність судового рішення та безпідставність апеляційної скарги прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Ухвала слідчого судді про відмову у накладенні арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою
Досудовим розслідуванням встановлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, діючи спільно з працівниками Національної поліції України, за сприянням військовослужбовців Державної прикордонної служби України, а також працівників Державної фіскальної служби України, налагодили незаконний механізм переміщення товарів через митний кордон України, внаслідок чого завдається шкода у вигляді несплачених митних платежів і зборів. Так, військовослужбовці Державної прикордонної служби України та працівники Державної фіскальної служби України в свою чергу отримують неправомірну вигоду за своє сприяння, шляхом зловживання службовим становищем у вказаній протиправній діяльності, зокрема, проводять перевірку багажу осіб при перетині кордону поверхнево, що призводить до настання вищевказаних тяжких наслідків. Враховуючи викладене, на даний час, в діях вищевказаних осіб вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України - зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
З матеріалів виконаного доручення Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України встановлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які уповноважені на здійснення зовнішньоекономічної діяльності, діючи спільно з працівниками Національної поліції України за сприянням та попередньою домовленістю військовослужбовців Державної прикордонної служби України та працівників митних постів митниці ДФС України, організували протиправну схему переміщення товарів через митний кордон України наступним чином. Після отримання замовлення та придбання товару в країнах Європейського союзу, здійснюється оформлення документів, пакування та фасування товарів на вивезення з Європи. Товар завантажується у великогабаритний вантажний автомобіль, який вирушає на митний пост країни Європейського союзу, де водій транспортного засобу, подає достовірний пакет документів із правдиво внесеними відомостями щодо вантажу.
В подальшому, після підготовки до незаконного переміщення в Україну вантажу, від суб`єктів підприємницької діяльності, які уповноважені на здійснення зовнішньоекономічної діяльності подається попередня митна декларація щодо абсолютно іншого типу товару.
Так, після оформлення товару на митному посту країни Європейського союзу, вантаж із товаром безперешкодно проходить перший через митний кордон України за другим пакетом документів, після чого автомобіль прибуває на складські приміщення, де здійснюється вивантаження незаконно ввезеного товару та завантаження дійсного вантажу згідно другого пакету документів, для подальшого його оформлення на внутрішній митниці ДФС України.
Зокрема, в ході проведення НСРД зафіксовано, що тим же незаконним способом ввезено для ТОВ «Віншвеймаш» на митну територію України двадцять швейних машин «DurкoppAdler» із наступними серійними номерами 281110575, 281110580, 281110574, 281110578, 281110572, 281110579, 281110567, 281110563, 281110565, 281110568, 281110581, 281110569, 281110566, 281110577, 281110562, 281110571, 281110576, 281110564, 867379329, .
16 вересня 2019 року слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві проведено обшук у приміщеннях, які використовуються ТОВ «Віншвеймаш», за результатами якого директор ТОВ «Віншвеймаш» ОСОБА_9 добровільно видав двадцять швейних машин «DurкoppAdler» із наступними серійними номерами: 281110575, 281110580, 281110574, 281110578, 281110572, 281110579, 281110567, 281110563, 281110565, 281110568, 281110581, 281110569, 281110566, 281110577, 281110562, 281110571, 281110576, 281110564, 867379329, ; а також супровідні документи іноземної країни на вказане майно: Invoice № /14.06.2019 на 4 арк.; Deliverynote №81382503/14.06.2019 на 2 арк.; Deliverynote №81390675/14.06.2019 на 2 арк.; Deliverynote №81391083/14.06.2019 на 1 арк.; Deliverynote №81390674/14.06.2019 на 2 арк.; Invoice № /14.03.2019 на 3 арк.; Invoice № /14.03.2019 на 4 арк.; Invoice №/20.08.2019 на 5 арк.; Invoice № /20.08.2019 на 8 арк.; InvoiceProforma №/20.08.2018 на 4 арк.; InvoiceProforma №/20.08.2018 на 2 арк.; Orderconfirmation № 995011/28.03.2018 на 2 арк.
На даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вилучені вказані вище речі мають значення для кримінального провадження, оскільки є предметом кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, тому з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, слідчий просив накласти арешт на зазначене вище майно.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (відділу з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_8 погодженого заступником начальника другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000311 від 25.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивує тим, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні 25.03.2019 за № 0000311 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України внесені відомості, однак станом на даний час жодній особі не повідомлено про підозру, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який долучений до матеріалів клопотання не містить відомостей, що кримінальне провадження здійснюється також відносно ТОВ «Віншвеймаш», та яке відношення має вказане товариство до даного кримінального провадження.
Крім того, жодних об`єктивних підстав вважати, що вилучене під час обшуку майно, відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, а тому є речовими доказами в даному кримінальному провадженні - не має.
Покликання слідчого на те, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України є помилковим, з огляду на те, що постанова слідчого від 17.09.2019 про визнання майна речовими доказами не містить за своїм змістом жодних доказів того, що майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Вказане свідчить про формальність винесеної постанови.
Зазначене майно не містить жодних слідів злочину, не є знаряддям кримінального правопорушення та не відповідає критеріям ст.98 КПК України, що підтверджується та встановлено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 17.12.2019 та ухвалою Київського апеляційного суду від 22.07.2020.
У зв`язку з наведеним слідчий суддя дійшов висновку що клопотання слідчого не містить за своїм змістом правових підстав за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому відмовив у задоволенні клопотання слідчого.
Колегія суддів погоджується із вищенаведеним висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
Відповідно до п.7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 170, ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З врахуванням зазначених положень закону слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність відмови в накладенні арешту на майно, оскільки прокурором не наведено законних підстав для цього, й своє рішення належним чином вмотивував
Більше того, санкція статті ч.2 ст. 364 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто без конфіскації чи спеціальної конфіскації.
Тому, апеляційна скарга прокурора не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере.
З огляду на викладене підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11.03.2021, то із матеріалів справи вбачається, що представник прокуратури не був присутній в судовому засіданні, а копію ухвали отримав 17.03.2021, тому колегія суддів вважає, що такий строк пропущено з поважних причин і такий слід поновити.
Керуючись ст. 170-173, 309, 310, 407,415, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:
Поновити прокурору ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11 березня 2021 року.
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11 березня 2021 року, про відмову в накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні №0000311 від 25.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4