Номер провадження № 1-кс/756/2136/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 18.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001131, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, неодруженого, який має неповну вищу освіту, працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:
25.08.2021 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 18.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001131, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 17.05.2021, близько 16:30 год., ОСОБА_4 перебував на балконі кімнати АДРЕСА_3 (гуртожитку), де помітив на вулиці ОСОБА_7 , який агресивно спілкувався з ОСОБА_8 , з приводу перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння у громадському місці.

Після чого в ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт з ОСОБА_7 , у результаті якого в ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , вийшов на вулицю та побачивши біля продуктового магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , наблизився до нього, та у той же час, на тому ж місці усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останньому, наніс удар кулаком правої руки в область голови, унаслідок чого ОСОБА_7 впав на бетонну поверхню пішохідної доріжки.

У наслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_7 зазнав тяжких тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, що спричинили смерть останнього 19.05.2021 у приміщенні лікарні КНП «КМКЛ ШМД».

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у розбійному нападі поєднаному з проникненням в інше приміщення, тобто вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість ОСОБА_4 , переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, учинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливість закінчення досудового розслідування протягом строку визначеного запобіжного заходу ОСОБА_4 .

У зв`язку з чим у клопотанні прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування, задля можливості закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні 09.09.2021.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив слідчого суддю клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурор, на виконання вимог ст. 194 КПК України, в обґрунтування продовження строку домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 , посилається на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, на думку прокурора, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 шляхом вмовляння, підкупу або погроз може схиляти свідків та потерпілого до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, що призвело до смерті особи без вагомих на те причин та враховуючи фізичний стан підозрюваного, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення із застосуванням фізичної сили відносно інших осіб.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, бо вважає необґрунтованою оголошену йому підозру.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання слідчого, просила у його задоволенні відмовити посилаючись на те, що наведені прокурором ризики не є обґрунтованими, як і розумна підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину. Оскільки, на думку захисника, жоден із зібраних органом досудового розслідування доказів не містить відомостей про заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень як і взагалі завдавав ударів. Бо показання, які було отримано під час допиту потерпілої та свідків, є недостовірними з тих підстав, що з одним зі свідків ОСОБА_9 мав конфлікт, а потерпіла не могла бачити події, оскільки підійшла вже тоді, коли її чоловік лежав, а ОСОБА_9 просто перебував поруч. Тим більше, потерпілий узагалі мав численні тілесні ушкодження які не могли бути отриманими ним під час тих подій, які інкриміновані підозрюваному.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя установив наступні обставини.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Оболонського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене 18.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001131, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

02.06.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у рамках зазначеного кримінального провадження та 22.07.2021 слідчим суддею Оболонського окружного суду міста Києва продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 30 днів, а строк досудового розслідування продовжено до 27.08.2021.

13.08.2021 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше пред`явленої підозри та повідомлено разом із захисником ОСОБА_5 про завершення досудового розслідування та надання можливості ознайомитися з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження протягом часу починаючи з 18.08.2021 до 20.08.2021.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано такі докази:

- висновок експерта № 022-76-1528-2021, з якого видно, що експерт ОСОБА_10 провів судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_7 , 1987 року народження;

- протокол огляду місця події від 17.05.2021, з якого видно, що під час огляду прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_4 , біля магазину «Продукти», на асфальті було виявлено плями бурого кольору та речовину бурого кольору;

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 19.05.2021, з якого видно, що останній був свідком подій, які мали місце 17.05.2021;

- протокол проведення слідчого експерименту від 19.05.2021 з якого видно, що за участі свідка подій ОСОБА_11 , були відтворені події, які мали місце 17.05.2021 та призвели до смерті потерпілого ОСОБА_7 ;

- протокол додаткового допиту свідка від 18.05.2021, з якого видно, що ОСОБА_12 разом з потерпілим ОСОБА_7 прямували до продуктового магазину та помітили безхатченків, яким останній зробив зауваження. В цей час невідомий чоловік з балкону четвертого поверху будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , почав конфлікт з ОСОБА_7 та повідомив, що зараз вийде на вулицю. ОСОБА_12 та ОСОБА_7 продовжили рух до магазину та прибувши до місця, останній залишився на вулиці, в той час ОСОБА_12 побувши там близько трьох хвилин вийшла та помітили свого чоловіка на землі без свідомості;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 18.05.2021, з якого видно, що останній був свідком подій, які мали місце 17.05.2021;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2021, з якого видно, що ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_4 на фотознімку за № 3, який причетний до подій які мали місце 17.05.2021, а саме за розрізом очей, формою брів, носа та підборіддя;

- протокол проведення слідчого експерименту від 22.05.2021 з якого видно, що за участі свідка подій ОСОБА_13 , були відтворені події, які мали місце 17.05.2021 та призвели до смерті потерпілого ОСОБА_7 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 11.08.2021, з якого видно, що останній був свідком подій, які мали місце 17.05.2021;

- протокол проведення слідчого експерименту від 11.08.2021 з якого видно, що за участі свідка подій ОСОБА_14 , були відтворені події, які мали місце 17.05.2021 та призвели до смерті потерпілого ОСОБА_7 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.08.2021, з якого видно, що ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_4 на фотознімку за № 1, який причетний до подій які мали місце 17.05.2021, а саме за розрізом очей, формою брів, носа та підборіддя.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, суд дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 .

При цьому суд ураховує, що підозра існує в двох аспектах, зокрема фактичній та юридичній. Фактична має місце при констатуванні факту того, що особа мала можливість учинити дії, які їй інкриміновані. Юридична ж полягає саме в оцінці дії особа на наявність певного складу кримінального правопорушення, бо саме від певного складу залежіть тяжкість покарання, а отже і можливість застосування певного виду запобіжного заходу. Даючи таку оцінку обґрунтованості підозри, суд, виходячи з досліджених ним у судовому засіданні доказів, зокрема відомостях про один удар, а також падіння потерпілого з положення стоячи, і як наслідок смерті через отримане внаслідок падіння тілесне ушкодження, що і підтверджено висновком експерта. Тобто, завдаючи потерпілому удар, підозрюваний не передбачав падіння потерпілого і настання наслідків у виді тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, хоча повинен був і міг передбачити, а тому в його діях вбачається необережна форма вини у виді злочинної недбалості, та відсутності такого умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

Такі висновки свідчать, що суду доведено обґрунтованість підозру за ч. 1 ст. 119 КК України, що повинно бути узято судом до уваги при виконанні положень ст. 178 КПК України.

При цьому, така позиція суду є сталою судовою практикою (постанови Верховного Суду, ухвалені у провадженнях № 442/66/16-к, № 51-649км18, 51-2941км18, № 51-6829км18, № 51-654км20, № 51- 1584км20, постанови Верховного Суду України, ухвалені у справах № 5-8кс13, № 5-4кс15, № 5- 25кс15), якими так само визначено, що розмежування складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 119 КК України, здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, зокрема способу, знаряддя кримінального правопорушення, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень.

Приймаючи це рішення суд звісно приймає до уваги посилання захисника на необґрунтованість підозри взагалі, а саме на не причетність ОСОБА_4 до заподіяння будь-яких тілесних ушкоджень потерплому. Однак, як то наведено, суд перевірив та надав оцінку, у межах процедури вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу, наданим доказам, які вказують саме на те, що між потерпілим та ОСОБА_4 мав місце конфлікт та ОСОБА_4 наніс один удар потерпілому. Суд не бере до уваги посилання на неправдивість показань свідків, оскільки суд на цій стадії позбавлений можливості надавати таку оцінку показанням, оскільки безпосередньо не допитував свідків, як і не співставляв з іншим зібраними стороною захисту та обвинувачення доказами, що є дискрецією лишу суду, який розглядає справу по суті висунутого обвинувачення в порядку судового провадження.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 181 КК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як видно з пояснень прокурора в судовому засіданні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту в певний час доби, а саме можливість ОСОБА_4 , переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, обставини, які суд уважає доведеними в якості обґрунтованості підозри, беручи до уваги пояснення підозрюваного, захисника, а також особистість ОСОБА_4 , суд погоджується з тим, що на даний час наявним є ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. На ці обставини вказує зміст повідомлення про підозру, тобто ті погрози та їх зміст, який виказувався щодо потерпілого.

Однак, суд не погоджується з існуванням ризиків передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування, прокурор фактично посилається лише на тяжкість покарання. Між тим, указану обставину суд не може оцінювати в якості ризику, бо ця обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Більше того, тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком, оскільки в розумінні рішень ЕСПЛ у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України») неодноразово наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, суд вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інших мотивувань прокурором в обґрунтування цього ризику наведено не було.

В обґрунтування ж ризику учинити інше кримінальне правопорушення, узагалі не було наведено жодних пояснень та не надано відповідних доказів. Ті обставини, що підозрюваний маючи фізичний стан може вчинити інше кримінальне правопорушення із застосуванням фізичної сили відносно інших осіб, доведено не було.

Також слід зазначити, що орган досудового розслідування як і прокурор не мають права посилатися на практику Європейського суду з прав людини з метою застосування запобіжного заходу (обґрунтування підстав тримання під вартою та існування ризиків), про що вказано в постанові Верховного суду від 07.08.2019 № 607/14707/17, оскільки вона буде використана не на користь підозрюваного, а отже може становити ризики для справедливості кримінального провадження.

Оскільки суд погодився з тим, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тож суд погоджується з існуванням підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, як то продовження застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 178 КПК України в судовому засіданні було встановлено, що наразі існують вагомі докази про вчинення підозрюваним інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, яке відноситься до категорії нетяжких. Підозрюваний ОСОБА_4 працює менеджером по роботі в оптовій торгівлі ТОВ «Компанія «Кредо Фуд», раніше не судимий, свідчить про те, що останній має міцні соціальні зв`язки, і судом не було здобуто відомостей про погану репутацію підозрюваного.

Крім того, у поданому клопотанні прокурор не зазначив час протягом якого підозрюваному ОСОБА_4 забороняється залишати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 , а тому суд, ураховуючи, що останній офіційно працює менеджером по роботі в оптовій торгівлі ТОВ «Компанія «Кредо Фуд», вважає за необхідне заборонити залишати місце свого проживання в певний час доби, а саме з 22:00 год. до 07:00 год.

Отже, суд приходить до висновку, що встановлені у судовому засіданні ризик повністю обґрунтовує запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про продовження застосування якого просить прокурор у клопотанні, а тому суд уважає, що цілком обґрунтованим, та відповідним особі підозрюваного, а також меті запобіжного заходу є доцільність продовження застосування запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту в певний час доби, зокрема забороні залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , з 22:00 год. до 07:00 год. кожного дня, а також зобов`язанні з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першим викликом, відповідно до стадії кримінального провадження, строком на 14 днів. Приймаючи рішення про саме такий строк, суд ураховує, що наразі триває стадія ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а саме 14 днів це строк досудового розслідування який залишився наразі.

Також слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 14 дні, а саме:

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками у рамках кримінального провадження, зокрема ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_14 .

На думку суду, саме наведений запобіжний захід усуне встановлені судом ризики, є достатнім та дієвим, так як наведені особистісні та характеризуючи відомості ОСОБА_4 значно знижують, у поєднанні з запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту і покладеними обов`язками, вірогідність вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжником якого є визначений судом запобіжний захід.

Суд зауважує, що ним перевірено у судовому засіданні, що закінчити досудове розслідування неможливо, унаслідок виконання великого обсягу роботи та особливої складності кримінального провадження. Так, як видно з клопотання, з метою забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження, під час досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій спрямованих на отримання та перевірку зібраних доказів, разом з тим, на даний час необхідно провести процесуальні дії, а саме скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, бо наразі триває ознайомлення з матеріалами досудового розслідування після повідомлення про завершення досудового розслідування.

Ураховуючи наведене, клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 18.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001131, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_4 слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 181, 186, 193-196, 199, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в вигляді домашнього арешту строком на 14 (чотирнадцять) днів.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , у період часу з 22:00 год. до 07:00 год. кожного дня протягом строку дії запобіжного заходу, зобов`язав ОСОБА_4 з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 09.09.2021.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 14 (чотирнадцять) днів, ураховуючи стадію кримінального провадження, а саме:

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками у рамках кримінального провадження, зокрема ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_14 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1