КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/7145/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2021 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду, з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.11.2021 року задоволено клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.01.2022 року включно щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгорне Дніпроперовського р-ну Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, перебуваю чого на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділу поліції начальника відділу кримінальної поліції Павлоградського районного відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу з доповненнями, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.11.2021 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., за місцем реєстрації або проживання, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що стороною обвинувачення жодним чином не наведено переконливих доводів щодо існування будь яких ризиків у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою. У ОСОБА_7 був вилучений закордонний паспорт громадянина України, останній є учасником бойових дій на сході України, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, матір пенсійного віку, яка потребує належного догляду, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога/психіатра не перебуває, позитивно характеризується, вказані обставин свідчать про міцність його соціальних зв`язків та нівелюють ризики, про які зазначає орган досудового розслідування у клопотанні. Зазначені ж характеризуючі дані про особу підозрюваного не були враховані слідчим суддею.

Стосовно підозрюваного ОСОБА_7 проведено вичерпний перелік слідчий дій, тому підстав для застосування виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Слідчим суддею було формально досліджено докази надані стороною обвинувачення, що призвело до постановлення невмотивованого рішення.

Орган досудового розслідування посилається в клопотанні на ст. 307 КК України, зазначаючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, разом з тим згідно повідомлення про підозру ОСОБА_7 вказана стаття відсутня.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити в повному обсязі, прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000380 від 19.05.2021 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 1, ч. 2 ст. 255, ч. З ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 369 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що на початку жовтня 2020 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_10 та колишній працівник поліції ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мали відповідний досвід та авторитет серед осіб, які схильні до вчинення злочинів пов`язаних із незаконним обігом особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; досвід документування вищезазначених кримінальних правопорушень працівниками правоохоронних органів; корупційні зв`язки з діючими працівниками поліції Павлоградського РВП ГУ НП в Дніпропетровської області; а також лідерські якості, вирішили утворити та очолити стійке ієрархічне об`єднання злочинну організацію, з метою противоправного особистого збагачення та спільного проведення діяльності на території міста Павлоград та Павлоградського району Дніпропетровської області шляхом вчинення організованою групою систематичного незаконного виготовлення, придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в особливо великому розмірі, та інших злочинів проти здоров`я населення при цьому розподіливши ролі особистої участі у створені злочинної організації.
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у зв`язку з чим вимагає чітких та узгоджених дій значної кількості людей. Маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, спланували досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування стійким ієрархічним об`єднанням - злочинною організацією, до складу якої в різний час, окрім вказаних осіб увійшли ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи.

Вищевказані особи, попередньо умисно та добровільно зорганізувались у стійке злочинне об`єднання для незаконного виготовлення, придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в особливо великих розмірах. Маючи єдиний план злочинних дій, розроблених ОСОБА_10 та співорганізатором ОСОБА_11 з розподілом функцій кожного з учасників злочинної групи, відомий усім її учасникам, направлений на реалізацію злочинного плану, підкоряючись під час злочинної діяльності організаторам злочинної організації ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що виразилось у свідомому виконанні усіх їх злочинних вказівок.

Злочинна організація очолювана ОСОБА_10 та ОСОБА_11 характеризувалась наступним чином: попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів; чіткою ієрархією; стабільністю і згуртованістю свого складу; розробкою та узгодженням планів та методів вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням та перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в особливо великих розмірах; об`єднаністю злочинів єдиним планом з розподілом функції кожного учасників групи, спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети; обізнаністю усіх учасників групи з планом злочинних дій; наявністю загальновизначених правил поведінки; домовленістю та готовністю до вчинення злочинів всіма членами злочинної організації у будь-який час; розподілом грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності між всіма її учасниками; за необхідності, можливості усунення конкуренції на території міста Павлоград та Павлоградського району Дніпропетровської області у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
Дисциплінованість учасників злочинної організації підтримувалася її ієрархічністю, тобто свідомим і беззаперечним виконанням вказівок ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як їх керівників, та чітким розподілом ролей між учасниками даної організації.
В залежності від наявності особистих якостей членів злочинної організації, таких як фізичний стан, навички, вміння зорганізовано працювати в групі, керівниками злочинної організації була поставлена чітка ієрархія серед учасників злочинної організації та розподілені функції між ними.
Так, вищевказані особи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, зорганізувалися у стійке ієрархічне об`єднання для вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, склавши при цьому єдиний план злочинних дій відомий всім учасникам групи з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як керівникам злочинної діяльності, свідомо виконуючи їх вказівки.
При цьому, для забезпечення стабільності та безпеки функціонування вказаної злочинної організації, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час підбору вказаних осіб враховували їх особисті якості, фізичні дані, навички, здатність до підпорядкування та організації діяльності інших осіб, схильність до вчинення правопорушень, зв`язки серед осіб, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, визнання авторитету її лідерів та безумовне їм підпорядкування.
Переслідуючи мету противоправного та швидкого збагачення шляхом незаконного виготовлення, придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в особливо великих розмірах, всі вищезазначені особи добровільно погодились на участь у вказаній злочинній організації та вчинюваних нею злочинах, а також підкорились жорсткій ієрархії, визначеним правилам поведінки і дотриманням дисципліни у ній.
Орган досудового розслідування зазначає, що ОСОБА_19 , являючись діючим працівником поліції та активним учасником організованої та очолюваної ОСОБА_10 та ОСОБА_11 злочинної організації, добровільно приймав участь у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів. Так, згідно раніше розробленого злочинного плану він повинен був виконувати функції під час вчинення злочинів, а саме: отримував неправомірну вигоду з метою перешкоджання документування працівниками ввіреного йому підрозділу незаконної діяльності злочинної організації ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на території м. Павлоград та Павлоградського р-ну, Дніпропетровської обл.; повідомляти керівників злочинної організації про документування їх та/або їх посібників працівниками правоохоронних органів; усувати конкурентів злочинної організації, які здійснюють незаконне виготовлення, придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, шляхом документування їх протиправної діяльності працівниками поліції та усунення з «ринку».

23.11.2021 року ОСОБА_20 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України.

24.11.2021 року слідчий першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.11.2021 року клопотання слідчого задоволено та застосовано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.01.2022 року включно.
З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Згідно повідомлення про підозру від 23.11.2021 року, дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України, при цьому наведено виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останній підозрюється.
Доводи ж сторони захисту про посилання слідчого у клопотанні на ст. 307 КК України, як кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 відхиляється колегією суддів, оскільки не знайшли свого підтвердження в матеріалах провадження.Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень та конкретні обставини кримінального провадження.

Слідчим як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі та усвідомлюючи передбачене законодавством за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень покарання, може переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним ризикам.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

При цьому, колегією суддів як і слідчим суддею, враховуються дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, тобто передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, однак з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, погоджується із висновками слідчого судді, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.
Таким чином, слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив ОСОБА_7 розмір застави в даному кримінальному провадженні.

Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Згідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З наявного в матеріалах провадження повідомлення про підозру від 23.11.2021 року вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України та враховуючи вищезазначену норму статті, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про обґрунтованість не визначення підозрюваному розміру застави.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.01.2022 року включно щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4