Справа № 740/2109/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/723/21
Категорія - ч.3 ст.185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000143 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ніжин, Чернігівської області, громадянин України, непрацюючий, не судимий в силу ст. 89, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2

засуджений за: ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави, процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.02.2021, скасовано.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 06.12.2020, близько 19.00 год. перебуваючи за адресою: м. Ніжин, провул. Шкільний, 3, на узбіччі дороги де знаходився автомобіль марки: «RenaultTrafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, шляхом відкриття замка в дверях невстановленим предметом, проник до салону автомобіля, який використовувався як тимчасове сховище для особистого майна потерпілого, звідки викрав: офіційні документи, а саме: посвідчення водія № НОМЕР_2 видане 04.11.2004 ДАI ГУ-УМВС України ОСОБА_8 ; пенсійне посвідчення серія НОМЕР_3 видане 03.02.2009 ОСОБА_8 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу причепу серія НОМЕР_4 видане ТСЦ № 8047, власником якого є ОСОБА_8 , пластикову банківську картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , пластикову банківську картку банку «ОщадБанк» № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 які видані на ім`я потерпілого ОСОБА_8 , та планшет марки: Lenovo ТАВ4 8 (ТВ-8504Х)» 2/16 Гб вартістю 2933 грн, а також незаконно заволодів паспортом громадянина України серія НОМЕР_8 виданий 16.02.2000 Ніжинським МВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому ОСОБА_7 в період часу з 20.49 год. 06.12.2020 по 01.03 год. 07.12.2020, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, що знаходились на банківських рахунках потерпілого ОСОБА_9 , з корисливого мотиву, з метою протиправного збагачення, з банкоматів, за допомогою банківської картки банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , пластикової банківської картки банку «ОщадБанк» № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , які видані на ім`я потерпілого ОСОБА_8 , шляхом підбору пін-коду до вказаних карток, таємно, повторно, викрав, шляхом зняття готівки з банківських карток грошових коштів в загальній сумі 17 280 грн., що належать ОСОБА_8 , чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 , матеріальної шкоди на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію його дій, просив змінити вирок суду першої інстанції, звільнивши його від покарання на підставі ст. 75 КК України призначивши іспитовий термін з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Послався на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Звертає увагу на те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, працює неофіційно, раніше не судимий, одружений, має неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, вину визнав повністю та щиро розкаявся, сприяв слідству, повернув всі викрадені речі потерпілому та відшкодував завдану майнову шкоду. Свій вчинок пояснює тим, що йому потрібні були гроші для лікування батька який перебував у лікарні, а не для збагачення. Вказує, що при призначенні покарання місцевий суд не врахував активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, повернення всіх викрадених речей та вчинення кримінального правопорушення у зв`язку із збігом сімейних обставин. Зазначає, що враховуючи його особу, обставини, що знижують ступінь тяжкості злочину, пом`якшуючі обставини судом не вмотивовано у вироку чому суд вирішив призначити покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства та чому саме таке покарання буде достатнім для його виправлення.

В судовому засіданнні обвинувачуваний підтримав подану апеляційну скаргу. Він пояснив, що визнає свою вину та повністю відшкодував потерпілому матеріальну шкоду. Потерпілий просить не застосовувати до нього покарання у виді позбавленння волі. Крім того, обвинувачуваний прояснив, що скоїв інкриміновані злочини по причині відсутності у нього коштів на лікуванння хворого батька.

Прокурор під час апеляційного розгляду просив частково задовольнити апеляційну скаргу обвинувачуваного та призначити йому реальне покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши головуючого, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються.

Згідно положень ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_7 міру покарання у виді позбавленння волі, суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, їх кількість; особу обвинуваченого, який, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивну характеристику з місця проживання, вину визнав повністю; наявність обставини, що пом`якшує його покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжує покарання, що матеріальну шкоду потерпілому не відшкодовано.

Розпискою потерпілого ОСОБА_8 підтверджується, щощо обвинувачуваний ОСОБА_7 повністю відшкодував йому матеріальну шкоду. Потерпілий заявив клопотанння про незастосуванння відносно обвинувачуваного міри покаранння у виді позбавленння волі.

Крім того, згідно досудової доповіді служби зпитань пробації з врахуваннням інформації, що характеризує особистість обвинувачуваного, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчиненння повторного правопорушення, можливість застосуванння до обвинувачуваного пробаційних програм, орган пробації вважає, що виправленння тієї особи без позбавленння або обмеженння волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспілства. (а.с. 20)

Беручи до уваги повне відшкодуванння обвинувачем матеріальної шкоди, думку потерпілого щодо призначенння покаранння без реально позбавленння волі, наведений висновок пробаційної служби, данні про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає можливим застосувати до ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призаченого покарання з випробуваннням, з іспитовим строком 2 роки, з покладеннням обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст., ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити, вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 серпня 2021 щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покаранння змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покаранння, призначеного судом першої інстанції, з випробуваннням,з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обовязки: переодично зявлятись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживанння, роботи або навчанння.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_10