ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/582/21 Справа № 698/73/21 Категорія: ч.2 ст.286 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08 липня 2021 року, яким

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне Тальнівського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з освітою середньою, перебуває в цивільному шлюбі в якому спільно з ним проживають четверо дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимого, щодо якого захід забезпечення кримінального провадження не застосовувався,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.286 КК України і призначенойому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (Чотири) роки 6 (шість) місяців, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

До набрання вироком законної сили обрано засудженому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. На час дії запобіжного заходу покладені на засудженого ОСОБА_9 відповідні обов`язки.

Строк відбування покарання за даним вироком ОСОБА_9 обчислюється з моменту добровільного прибуття до кримінально-виконавчої установи, чи фактичного затримання особи з метою доставляння до кримінально-виконавчої установи.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди 200 000 (Двісті тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової авто-технічної експертизи у сумі 653 грн. 80 коп. та судовий збір в розмірі 2270 гривні від сплати якого позивача було звільнено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а:

Вироком районного суду ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 18.11.2020 близько 09 години 30 хвилин в порушення вимог п.п. 2.1. «а», 31.4.1. «а», 31.4.5. «г» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керував автомобілем «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі встановленими на задню вісь шинами різних моделей з різними малюнками протектора та відсутньою гальмівною трубкою заднього правого колеса, з гальмівними дисками передніх коліс, які не відповідали вимогам підприємства виробника. Рухаючись вказаним вище автомобілем з с. Шостаково, Катеринопільського району, Черкаської області у напрямку вулиці Черкаської в селищі Катеринопіль по вулиці Вільного Козацтва в селище Катеринопіль, Черкаської області в порушення вимог пунктів 2.3.6, 10.1., 12.1., 12.4. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, перевищив дозволену швидкість 50 км/год., не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, виїхав на ліве узбіччя, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_14 , яка рухалася по лівому узбіччю в попутному з ним напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_14 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: спинальної травми у вигляді перелому хребтового стовпа зі зміщенням в ділянці між п`ятим та шостим грудними хребцями, з розривом спинного мозку, розриви зв`язок між 1 та 2 шийними хребцями та черепом, з крововиливом під м`яку мозкову оболонку спинного мозку, закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу під м`які мозкові оболонки мозочка, забійної рани на голові, крововиливів в глибокі м`язи нижніх кінцівок, в результаті чого розвинувся шок та настала смерть потерпілої.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_15 та його захисник адвокат ОСОБА_7 порушують питання про скасування вироку Катеринопільського районного суду Черкаської області, а провадження по справі просять закрити. Вважають, що дане рішення підлягає до скасування в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також не відповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.

В обґрунтування своїх вимог зазначають про те, що в даному випадку розслідування кримінального правопорушення повинен був здійснювати слідчий Звенигородського відділу поліції, Головного управління в Черкаській області, а не слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Черкаській області, ОСОБА_16 . Постанова прокурора про зміну підслідності в матеріалах справи відсутня. Тобто всі слідчі дії та докази виконані та зібрані не уповноваженим на це слідчим ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Черкаській області - є недопустимими.

В матеріалах кримінального провадження відсутні постанови про призначення (визначення) слідчого (групи слідчих), прокурора або групи прокурорів. Також відсутній і витяг з ЄРДР про призначення слідчих та прокурорів. Тобто всі докази зібрані ними є неналежними.

Також зазначають про те, що з клопотанням до суду про тимчасовий доступ до речового доказу автомобіля ВАЗ 2101 д.р.з. НОМЕР_2 , про арешт тимчасово вилученого майна (автомобіля) слідчий не звертався, а тому даний доказ є недопустимим.

Речовий доказ - автомобіль, не був належним чином опечатаний, не були прикріплені бирки у спосіб, що унеможливлює їх зняття, зміну або пошкодження. На бирках не проставлені підписи осіб, які брали участь у процесуальній дії, та не зазначено інформацію про вміст упаковки, найменування проведеної процесуальної дії, дати її проведення та номер кримінального провадження.

В матеріалах кримінального провадження відсутня виписка з Книги обліку речових доказів, з якої би вбачалося що речовий доказ - автомобіль перебував на зберіганні в органі досудового слідства, на спеціальному майданчику чи стоянках територіальних органів Національної поліції, для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Також вказують, що як вбачається із вироку суду, Мачуському вміняється що він скоїв злочин (ДТП) по вулиці Вільного Козацтва в селищі Катеринопіль, Черкаської області. Проте даний факт суперечить Протоколу огляду місця ДТП від 18.11.2020 року (а.с.101- 102), Плану-Схемі до протоколу огляду місця події від 18.11.2020 року, де вказано що ДТП відбулося зовсім в іншому місці - по вул. Козоцькій, смт. Катеринопіль.

В порушення вимог ст.277, п.б, ст.291, п.5 КПК України, орган досудового слідства не встановив місце скоєння злочину, а суд в порушення вимог ст. 374 КПК України виніс вирок, не перевіривши в судовому засіданні місце, де був скоєний злочин.

Висновок інженерно-транспортної експертизи технічного стану автомобіля від 22.12.2020 року № 4/868 є недопустимим доказом, оскільки на транспортний засіб ВАЗ- 2101, д.н. НОМЕР_1 , що був предметом експертизи, не було накладено арешт і до нього мали доступ стороні особи.

Крім того висновок експертизи, що технічний стан автомобіля не відповідає вимогам підприємства виробника - не підтверджується будь-якими документами підприємства виробника, будь-які відомості з цього приводу в матеріалах справи відсутні.

Висновок експертизи є недопустим доказом, оскільки предметом дослідження експертизи були об`єкти, одержані в непроцесуальній спосіб, або з грубим порушенням кримінального процесуального законодавства.

Автомобіль ВАЗ-2101, д.н. НОМЕР_1 не було ідентифіковано як автомобіль, відносно якого проводилась експертиза - не вказано та не встановлено його власника, не встановлено його Він-код, рік випуску, колір, тощо.

Слідчі дії, пов`язані з призначенням експертизи, проводили неналежний слідчий та процесуальний керівник.

Оскільки тимчасовий доступ до транспортного засобу відбувався без дозволу суду, арешт на автомобіль судом не накладався, - то речовий доказ, автомобіль ВАЗ-2101, є недопустимим доказом.

Висновок експертизи відносно даного автомобіля, як такого, що є похідним від недопустимого доказу, також не можна визнавати допустимим доказом.

Висновок Авто-технічно експертизи від 05.01.2021 року № СЕ-19/124-21/23-ІТ (а.с.57) - є неналежним доказом, оскільки в ній вказується зовсім інше місце ДТП - вул. Вільного Козацтва, смт.Катеринопіль, тоді як Протоколом огляду місця ДТП від 18.11.2020 року (а.с.101-102) та Планом-Схемою до протоколу огляду місця події від 18.11.2020 року було достовірно встановлено що ДТП відбулося зовсім в іншому місці - по вул. Козацькій, смт. Катеринопіль.

Висновок експерта що саме Мачуський порушив правила дорожнього руху, керуючи автомобілем ВАЗ-2101, д.н. НОМЕР_1 - не підтверджуються належними доказами і грунтуються лише на припущеннях слідчого та самого експерта.

Протокол проведення слідчого експерименту від 09.12.2020 року (а.с.89) та план схема до нього, навпаки підтверджують його невинність, оскільки там вказано що ніби-то Мачуський розповідав, що ДТП відбулося по вул. Вільного Козацтва, смт. Катеринопіль, тоді як Протоколом огляду місця ДТП від 18.11.2020 року (а.с.101-102) та Планом-Схемою до протоколу огляду місця події від 18.11.2020 року було достовірно встановлено що ДТП відбулося зовсім в іншому місці по вул..Козацькій, смт. Катеринопіль.

Протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 18.11.2020 року в матеріалах кримінального провадження відсутній. ОСОБА_9 , доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів, слідчим та прокурором не надавалося, відомості про це в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Тому суд не мав права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

До транспортного засобу, автомобіля ВАЗ-2101, д.н. НОМЕР_1 , Мачуський не має жодного відношення, йому він не належить, ДТП за його кермом він не скоював.

Під час досудового слідства і суду Мачуський визнавав вину на прохання своєї сестри ОСОБА_17 , яка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Саме вона була за кермом автомобіля в момент ДТП, і вона казала мені що із-за поганого стану здоров`я не зможе пережити слідство та суд. Із жалю до неї він і визнавав свою вину в ДТП якого не скоював. Даний факт в судовому засіданні зможуть підтвердити свідки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечує проти апеляційної скарги, доводи захисника та обвинуваченого в підтримку поданої апеляційної скарги, думку потерпілого, який просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно.

Дії Мачуського судом кваліфіковано правильно, за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого та захисника про неповноту судового розгляду, що висновки викладені у вироці не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, - є безпідставними та не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що викладені у вироку суду першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Твердження обвинуваченого та його захисника в апеляційній скразі про те, що органом обвинувачення не надано достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості Мачуського, що за кермом автомобіля знаходилась його сестра, а не він є також безпідставними, які спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_15 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, вчинив наїзд на пішохода, в результаті чого потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла, суд першої інстанції обґрунтовано послався на покази обвинуваченого ОСОБА_15 в суді першої інстанції, який винуватість у вчиненні злочину за вказаних в обвинувальному акті обставин, визнав повністю, щиро розкаявся, попросив пробачення у потерпілого та пояснив про обставини вчинення злочину, так як вони встановлені даним вироком. Зокрема, пояснив, що близько дванадцяти років має у своєму користуванні автомобіль ВАЗ 2101 яким керує увесь цей час за відсутності реєстраційного свідоцтва на автомобіль та посвідчення водія, яке він не отримував, оскільки не проходив відповідне навчання. При цьому підтвердив власну обізнаність про наявні технічні несправності гальмівної системи та стану шин у його автомобілі. Також пояснив зазначив, що напередодні з вечора був дощ, а на ранок дорога підмерзла. Зранку 18.11.2020 року близько 9 год. 30 хв. виїхав власним автомобілем з с. Шостаково до селища Катеринопіль. Керував вказаним автомобілем рухаючись в напрямку Катеринопільського базару зі швидкістю близько 50-60 кілометрів на годину. Видимість була близько 100 м. Стверджує, що під час руху, уникаючи зіткнення із зустрічним легковим автомобілем, який виїхав на його сторону приблизно за 10 метрів до його автомобіля, різко скерував автомобіль на праву сторону, але останній кинуло в протилежному напрямку і далі автомобіль став некерованим. Далі пояснив, що в останній момент побачив потерпілу ОСОБА_14 , але уникнути зіткнення був не в змозі. Відразу після зіткнення залишився на місці пригоди. Оглянув потерпілу і не виявив у неї ознак життя. Намагався викликати швидку, згодом з допомогою сторонніх людей це вдалося зробити.

Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту від 09 грудня 2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_9 в присутності захисника ОСОБА_18 , понятих: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 із фототтаблицею та План-схемою, де Мачуський розказує та вказує обставини скоєного ним ДТП та на місце наїзду на пішохода ОСОБА_14 яке сталося 18.11.2020 року.

Крім того, винуватість Мачуського у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило смерть потерпілого підтверджується зібраними по справі доказами та досліджені судом, а саме:

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.11.2020 року з план-схемою та фото таблиці до нього з яких вбачається, що 18.11.2020 року близько 15 год. 50 хв. у селищі Катеринопіль за участю слідчого, понятих та водія ОСОБА_9 , проведено огляд місця наїзду на пішохода, який стався під час керування ОСОБА_9 автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний № НОМЕР_1 . (а.с.96-106);

- даними висновку експерта, який за наслідками проведення інженерно-транспортної експертизи технічного стану автомобіля від 22.12.2020 року № 4/868 зазначив, що автомобіль «ВАЗ 2101» реєстраційний № НОМЕР_1 , яким 18.11.2020 року керував ОСОБА_9 мав наступні технічні недоліки: 1) на задню вісь вказаного автомобілю були встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора і згідно вимог п. 31.4.5 «г» ПДР України експлуатація такого транспортного засобу забороняється; 2) гальмівна трубка заднього правого колеса відсутня на місці свого конструктивного кріплення, а також гальмові диски передніх коліс не відповідають вимогам підприємства виробника і згідно вимог п. 31.4.1 «а» ПДР України експлуатація такого транспортного засобу забороняється. Також вбачається, що експертом зазначено про те, що водій автомобіля «ВАЗ 2101» реєстраційний № НОМЕР_1 мав можливість виявити вказані вище недоліки.(а.с.57-66);

- даними, висновку експерта, який за наслідками проведення авто-технічної експертизи від 05.01.2021 року № СЕ-19/124-21/23-ІТ зазначив, що втрата керування автомобілем та з`їзд останнього з проїзної частини відбулася в задовільних дорожніх умовах при відсутності зовнішніх факторів, що спонукали водія ОСОБА_9 екстрено виконувати ті, чи інші норми ПДР України. Тобто, розвиток ситуації повністю визначався обраним водієм ОСОБА_9 на свій розсуд рішенням та його реалізацією в робочому режимі, або неспроможністю водія по тим чи іншим причинам виконати необхідні прийоми керування транспортним засобом, зокрема через відсутність навиків керування транспортним засобом. (а.с.53-55);

- даними висновку експерта, який за наслідками проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 від 19.11.2020 року № 05/9-02/216 зазначив, що смерть ОСОБА_14 настала внаслідок спинальної травми у вигляді перелому хребтового стовпа зі зміщенням в ділянці між п`ятим та шостим грудними хребцями, з розривом спинного мозку, розриви зв`язок між 1 та 2 шийними хребцями та черепом, з крововиливом під м`яку мозкову оболонку спинного мозку, що призвело до шоку, який призвів до настання смерті потерпілої (а.с.82-84)

- даними висновку експерта від 12.01.2021 року № 05/9-02/216-1, який з урахуванням додаткових відомостей, які містилися у висновку експерта за наслідками судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 від 19.11.2020 року № 05/9-02/216, протоколі огляду місця ДТП та протоколу проведення слідчого експерименту судово-медичної експертизи зазначив, що за обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.11.2020 року всі виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_14 могли виникнути за обставин вказаної вище автопригоди. (а.с.68-70).

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, а тому посилання обвинуваченого та його захисника про те, що висновки суду щодо доведеності вини ґрунтуються на недопустимих доказах, що жодного відношення обвинувачений ОСОБА_15 до транспортного засобу, автомобіля ВАЗ-2101, д.н. НОМЕР_1 не має і ДТП він не скоював - не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги.

Суд першої інстанції дослідив кожний доказ, який покладений в основу обвинувачення з точки зору достатності належності, достовірності, допустимості та взаємозв`язку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Доводи ОСОБА_15 про те, що він не був за кермом автомобіля, а за кермом автомобіля в момент ДТП була його сестра, а тому із жалю до неї він визнав свою вину в ДТП якого не скоював, колегія суддів вважає неправдивими та розцінює як спосіб захисту від кримінальної відповідальності за скоєне.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, під час досудового розслідування та в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_15 винуватість у вчиненні злочину за вказаних в обвинувальному акті обставин визнав повністю, щиро розкаявся та попросив пробачення у потерпілого. Дані ним покази як під час досудового розслідування так і в суді першої інстанції є чіткими та послідовними, які узгоджуються з іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження. При цьому ОСОБА_15 добровільно в присутності захисника погодився та розповів про обставини ДТП, а саме що 18.11.2020 року близько 09:30 він керував автомобілем ВАЗ-2101 д.н. НОМЕР_3 і скоїв наїзд на потерпілу.

Оцінюючи версію ОСОБА_15 про те, що за кермом транспортного засобу була його сестра, колегія суддів також враховує ту обставину, що дану версію ОСОБА_15 висунув лише в серпні 2021 року на стадії апеляційного оскарження та після смерті сестри, яка померла в червні 2021 року.

Колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні стосовно Мачуського достатньо доказів, які в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість Мачуського у вчиненні інкримінованого злочину.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Вказані вимоги закону районним судом при постановлені вироку щодо Мачуського виконані в повному обсязі.

Досудове розслідування було проведено об`єктивно, без порушення прав обвинуваченого, доступ до матеріалів кримінального провадження та його ознайомлення відбувалось за участю захисника ОСОБА_18 , а тому доводи апеляційної скарги про те, що Мачуському доступу до матеріалів справи слідчим та прокурором не надавалося є безпідставними.

15 січня 2021 року було повідомлено підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_18 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, копію даного повідомлення було отримано ОСОБА_9 та його захисником 16.01.2021 року, що підтверджено підписами останніх.

Відповідно до протоколу від 16.01.2021 року надано Мачуському та захиснику доступ до матеріалів досудового розслідування, відповідно до якого він та його захисник ознайомились з матеріалами досудового розслідування повністю при цьому заяв та зауважень немає.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника про те, що розслідування даного кримінального правопорушення повинен був здійснювати слідчий Звенигородського відділу поліції, Головного управління в Черкаській області, а не слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у Черкаській області.

Відповідно до Наказу від 07.07.2017 року № 575 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України затверджено Інструкцію з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні.

Згідно даної Інструкції, кримінальні провадження про ДТП, унаслідок яких спричинено тілесні ушкодження або загибель людей, а також ДТП, що набули суспільного резонансу і знаходяться на контролі Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Генеральної прокуратури України, розслідуються спеціалізованими підрозділами з розслідування ДТП слідчого управління ГУНП.

Відповідно до постанови від 18.11.2020 року заступником начальника Головного управління поліції в Черкаській області було доручено здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні за ч.2 ст.286 КК України групі слідчих у сфері транспорту СУ ГУ НП в Черкаській області.

Постановою від 18 листопада 2020 року призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні, тому доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах кримінального провадження постанови про призначення (визначення) слідчого (групи слідчих), прокурора або групи прокурорів є безпідставними, які спростовуються вищевикладеним.

Критично відноситься колегія суддів і до доводів апеляційної скарги з приводу зберігання речових доказів, а саме автомобіля ВАЗ -21401, д.н. НОМЕР_1 , яке здійснювалось в порушення порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки зберігання вказаного автомобіля не має відношення до предмету доказування у даній справі.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника з приводу того, що відповідно до вироку районного суду Мачуський скоїв злочин по вулиці Вільного Козацтва в с.Катеринопіль Черкаської області, проте в протоколі огляду місця ДТП від 18.11.2020 року та в план-схемі до протоколу огляду місця події вказано, що ДТП відбулося в іншому місці по вул.Козацькій смт. Катеринопіль, таким чином орган досудового розслідування не встановив місце скоєння злочину, а районний суд не перевірив місце, де був скоєний злочин.

Колегія суддів вважає, що різні назви вулиць місця ДТП є нічим іншим, як очевидною опискою. Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.11.2020 року та план-схеми вказано вулицю Козацька, однак при їх складанні обвинувачений Мачуський був присутній, зі схемою погодився, зауважень не мав про, що свідчить його підпис (97-101; 102).

Крім того відповідно до змісту протоколу огляду місця події та таблиць зображень до протоколу огляду місця події, загальний вигляд дороги де сталося ДТП вказує на вул. Вільного Козацтва в смт.Катеринопіль Черкаської області (а.с.103).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту та план-схеми до протоколу слідчого експерименту із фото таблицею, ОСОБА_9 вказує та показує, що дорожня транспортна пригода сталася саме на вул.Вільного Козацтва в смт.Катеринопіль Черкаської області (а.с. 85-88; 89; 90; 91).

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок інженерно-транспортної експертизи технічного стану автомобіля від 22.12.2020 року № 4/868 є недопустимим доказом, так як на транспортний засіб ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 , що був предметом експертизи, не було накладено арешт і до нього мали доступ сторонні особи є необґрунтованими. З цього приводу стороною захисту не надано яких-небудь доказів, а позиція апелянтів є лише припущенням.

Колегія суддів вважає, що районний суд використав всі можливі заходи та способи для встановлення істини по справі та прийшов до обґрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованого діяння, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Під час розгляду матеріалів кримінального провадження, судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких доказів на підтвердження винуватості Мачуського, які є неналежними та недопустимими.

Саме дії Мачуського, який не мав посвідчення водія знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору знаходиться не виконання ним вимог пунктів 2.3.6, 10.1, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та призвели до настання наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій ОСОБА_14 .

Призначаючи покарання Мачуському суд першої інстанції дотримався вимог ст.65,66,67 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував особу обвинуваченого, який керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія, раніше не судимий, позитивну характеристику за місцем проживання, тяжкі наслідки вчинення ДТП, які призвели до загибелі жінки, наявність пом`якшуючої покарання обставини щире каяття, однак в суді апеляційної інстанції Мачуський вину взагалі не визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, думку потерпілого про призначення суворого покарання, шкоду взагалі не відшкодував і в межах санкції ч.2 ст.286 КК України призначив покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами, яке є необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та яке ближче до мінімальної межі санкції ч.2 ст.286 КК України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Крім того, колегія суддів погоджується із частковим задоволенням моральної шкоди в розмірі 200 000 гривень, що стягнута з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_21 , яка достатньо мотивована та відповідає Кримінальному закону та Пленуму Верховного Суду України.

Обгрунтовуючи стягнену моральну шкоду на користь потерпілого, суд першої інстанції вірно врахував душевні страждання останнього, які були завдані в зв`язку із втратою рідної людини його матері ОСОБА_14 , а також погіршення стану його здоров`я внаслідок пережитого стресу, що призвели до втрати потерпілим душевного спокою, тому враховуючи принцип розумності та справедливості, суд першої інстанції вірно визначив саме таку суму розміру компенсації за моральну шкоду, що відповідає розміру моральних страждань останнього.

Відповідно до роз`яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року із змінами і доповненнями «Про виконання судами України законодавства і ППВСУ з питань судового розгляду справ і постановлення вироку», необхідно мотивувати у вироку вирішення цивільного позову в кримінальній справі, керуючись відповідними нормами ЦПК України, роз`ясненнями ПВСУ №3 від 31.03.1989 року.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про неможливість відшкодування заподіяної шкоди, оскільки на його утриманні фактично перебуває троє малолітніх та одна неповнолітня дитина, є безпідставними, оскільки згідно свідоцтв про народження дітей (а.с.48-51) батьком всіх чотирьох дітей записані інші особи. Крім того в цілому наявність на утриманні інших осіб, не звільняє обвинуваченого від відшкодування завданої шкоди.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить достатньо обґрунтованих аргументів які будуть підставою для скасування рішення місцевого суду.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись, статтями 405, 407,415,419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08 липня 2021 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддя

Судді