Справа №635/6443/21
Провадження по справі №1-в/635/623/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судових засідань ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання в.о. начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гадяч Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 засуджений вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 травня 2019 року за ч. 2 ст. 307, ст.69 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 12 липня 2018 року.
Кінець строку відбування покарання 12 квітня 2022 року.
З 21 червня 2019 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».
В.о. начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 за погодженням із головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджений до промислової зони установи не працевлаштований, але залучається до робіт з благоустрою установи, мав одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочувався шість разів, на заходи виховного характеру реагує позитивно, робить правильні висновки, висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», розкаюється у вчиненому злочині, відбув 2/3 фактичного строку покарання. Засуджений підтримує соціально-корисні зв`язки з близькими родичами шляхом листування.
Засуджений та представник установи виконання покарань надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, посилаючись на відсутність підстав для задоволення клопотання.
Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він з 12 липня 2018 року знаходиться в місцях позбавлення волі. За період перебування у УВП №23 м.Полтави характеризувався посередньо, мав одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав, до праці не залучався. З 21 червня 2019 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби старшиною внутрішньої служби ОСОБА_7 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 від 27 липня 2021 року, ОСОБА_5 з 21 червня 2019 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочувався п`ять разів, стягнень не має. ОСОБА_5 до промислової зони установи не працевлаштований, оскільки являється інвалідом ІІІ групи, але залучається до робіт з благоустрою установи, до праці ставиться з розумною ініціативою, поставлені завдання виконує своєчасно та якісно; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці; виконує роботи з самообслуговування, має достатній рівень навичок. Засуджений підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, на критику на свою адресу реагує адекватно; дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується; відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт»; підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов, стосунки доброзичливі.
Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 , останній має ряд непогашених та не знятих судимостей, а саме засуджений:
1) 25.04.2003 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю 1 рік;
2) 04.11.2003 року Гадяцьким районним судом Полтавської області та ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06.02.2004 року за ч. 3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; звільнений 18.04.2006 умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 2 місяці,
3) 18.12.2006 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст.309КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю 1 рік;
4) 28.11.2007 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 309, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю 2 роки;
5) 13.12.2010 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 307, ст. 71 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 29.01.2015 року умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 3 місяці 15 днів,
6) 02.05.2019 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст69 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі.
На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вирокомГадяцького районного суду Полтавської області від 02 травня 2019 року за вчинення повторного злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, який відповідно до вимог ст. 12 КК України (в редакції на день вчинення) відносились до тяжких злочинів.
Суд враховує також ту обставину, що засуджений вже був неодноразово засуджений до позбавлення волі, після відбуття покарання знову вчиняв злочини та був засуджений, крім того, до засудженого вже двічі застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у 2003 та 2010 роках, разом з цим до нього неодноразово застосовувалось звільнення з випробуванням, після чого він знову вчиняв злочини та був засуджений.
Зазначене свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої заступником начальника планово-економічного відділу ОСОБА_9 , та довідки про заробітну плату ОСОБА_5 , виданої бухгалтером установи ОСОБА_10 , засуджений в період з березня 2020 року по січень 2021 року був працевлаштований до Цеху №1, де займався сортуванням сировини, переробкою вторсировини та виготовленням деталей до трактора, а також в період з березня 2021 року по травень 2021 року був працевлаштований до Цеху №1, де займався переробкою вторсировини та виготовленням розкладачок, крісел, шезлонгів, стільців, складових меблів. За виконання вказаної роботи йому нараховувалась заробітна плата.
Згідно довідки, виданої бухгалтером установи ОСОБА_10 , а також змісту вироку, яким засуджено ОСОБА_5 , вбачається, що з засудженого стягнуті процесуальні витрати у загальному розмірі 4290 гривень, однак станом на 19.07.2021 року на виконання до бугалтерії ДУ «Темнівська виправна колонія» виконавчий лист не надходить, з особового рахунку засудженого утримань не було.
Згідно Витягу з протоколу №45 від 06 листопада 2019 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Згідно Витягу з протоколу №25 від 17 липня 2020 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Згідно Витягу з протоколу №3 від 20.01.2021 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка написала заяву про відмову.
Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Разом з тим, в матеріалах справи наявні характеристики на засудженого від 06 листопада 2019 року, 17 червня 2020 року та 20 січня 2021 року, зі змісту яких вбачається, що засуджений характеризується з посереднього боку, стягнень не мав, заохочувався з метою стимулювання правослухняної поведінки, до виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, до виконання робіт по благоустрою установи відноситься посередньо, ініціативи не проявляє.
Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Застосування до засудженого заохочення у вигляді подяк та відбуття ОСОБА_5 2/3 строку покарання без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.
Також суд враховує ту обставину, що за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 травня 2019 року з ОСОБА_5 стягнуто процесуальні витрати на проведення судових експертиз у розмірі 4290 гривень, отже починаючи з дня постановлення зазначеного вироку, а саме з 02 травня 2019 року засудженим не здійснено будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення цього процесу, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення на протязі всього періоду відбування ним покарання, та не свідчать, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 травня 2019 року.
Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» свідчать лише про те, що на час звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.
Враховуючи викладене, суд вважає подання Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні подання в.о. начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 травня 2019 року відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складено 01 листопада 2021 року.

Суддя ОСОБА_1