Дата документу 11.10.2021 Справа № 333/663/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/663/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1672/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю обвинуваченої ОСОБА_6

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2021 року, якою у відношенні,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Шахтарське, Великоновоселківського району, Донецької області, незаміжньої, маючої середню освіту, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України,
продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 18 листопада 2021 року, включно.

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2021 року продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 листопада 2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував обґрунтованістю підозри відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , що на час розгляду заявленого клопотання прокурора, підтверджується обвинувальним актом та реєстром досудового розслідування та врахував те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, в тому числі поєднаного з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, незаміжня, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, тобто не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштована, не має постійного джерела доходу та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування своєї скарги вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги обставини і порушення за вказаним кримінальним провадження, які були вчиненні відносно неї.
Зазначає, що на неї здійснювався моральний, психологічний тиск, застосовувалася фізична органами досудового розслідування.
Також вказала, що не взято до уваги, що вона має малолітніх дітей, перебувала в цивільному шлюбі та має орендоване житло.
Зазначає, що під час обшуку були вилучені речі, які не стосуються вказаної кримінальної справи.
Вказує, що не згодна з обвинуваченням, кваліфікацією її дій.
Звертає увагу на те, що в справі відсутні докази на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вважає, що потерпілі і свідки в справі були допитані, а тому ризик впливу на них є неможливим, а ризик переховування, на її думку, зменшився зі спливом часу.
Зазначає, що застосування відносно неї цілодобового домашнього арешту з електронним носієм забезпечить постійне перебування за місцем проживання і може нівелювати будь-які ризики в кримінальному провадженні.
Просить задовольнити її клопотання та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з електронним засобом контролю.
У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_6 підтримала подану нею апеляційну скаргу, зазначила, що доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України немає, а є тільки припущення. Вказала, що вона перебуває вже 10 місяців під вартою. Зазначила, що потерплих та свідків ще не допитано.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану обвинуваченою апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, надавши клопотання про розгляд апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 у його відсутність, заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та її захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, які відносяться до нетяжких проти життя та здоров`я особи та тяжких злочинів проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 7 років, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винною, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинувачену переховуватися від суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд наразі триває, потерпілий та свідки у даному кримінальному провадженні ще не допитані, а оскільки обвинуваченій ОСОБА_6 можуть бути відомі їх анкетні дані, зокрема, адреси їх проживання чи роботи, вона може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, тим самим перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, обвинувачена ОСОБА_6 офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших кримінальних правопорушень.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, доводи обвинуваченої з приводу відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України спростовуються вищевказаним.

Посилання обвинуваченої на те, що вона має малолітніх дітей, перебувала в цивільному шлюбі та має орендоване житло на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення нею дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З приводу доводів обвинуваченої про те, що вона не згодна з кваліфікацією органом досудового розслідування її дій, то слід зазначити, що суд на даному етапі провадження не вправі розглядати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 206, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2021 року, якою у відношенні ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 листопада 2021 року, включно, залишити без змін.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4