УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2021 у кримінальному провадженні № 0000320 від 15.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2021 року, у кримінальному провадженні № 0000320 від 15.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на автомобіль марки MAN TGA, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що на даний час у кримінальному провадженні № 0000320 від 15.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у якому вилучалось та арештовувалось майно заявника, проведено всі необхідні слідчі дії, зокрема, проведено обстеження та огляд транспортного засобу та напівпричепа, призначено та проведено судову інженерно - транспортну експеризу. Однак, як вказує заявник, питання щодо зняття арешту з майна досі не вирішено, хоча потреба в арешті відпала. Також заявник клопотання вказує на неналежні умови зберігання транспортного засобу.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Прокурор Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про час та дату розгляду клопотання повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки до суду слідчому судді не повідомила. Однак, 10 червня 2021 року прокурор ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою (вх. № 13796/21), відповідно до якої вказала, що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотання майно на даний час не відпала, оскільки в ході досудового розслідування 24.05.2021 постановою слідчого призначено ряд експертиз, які до цього часу не завершені. У зв`язку з наведеним прокурор просила відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2021 року, у кримінальному провадженні № 0000320 від 15.04.2021 року.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 ,а також вивчивши матеріали судової справи №761/14507/21 (провадження № 1-кс/761/8894/2021), слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України,арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000320, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2021 року у справі № 761/14507/21 (провадження № 1-кс/761/8894/2021), клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000320 від 15.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задоволено та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки МАN TGA реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки KOGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , з поміщенням його на територію майданчику тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 .
При цьому, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 21.04.2021 року, підставою для накладення арешту на автомобіль марки МАN TGA реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки KOGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , послугувала наявність розумних підстав вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000320 від 15.04.2021 року.

Таким чином, на переконання суду, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, приходжу до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на зазначене у клопотанні майно, з метою збереження речових доказів, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, з наданих прокурором пояснень та долучених доказів, слід дійти висновку, що на даний час у кримінальному провадженні призначено ряд експертиз, проведення яких триває, що дає підстави для висновку про те, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення не відпала потреба.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0000320, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2021 у кримінальному провадженні № 0000320 від 15.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1