Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1692/21
Провадження № 1-кп/553/203/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 29.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
На розгляді Ленінського районного суду м.Полтави знаходиться згадане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Згідно із відомостями, внесеними до реєстру матеріалів досудового розслідування, у вказаному кримінальному провадженні до ОСОБА_5 за ухвалою слідчого судді від 24.06.2021 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 31.07.2021.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 13.07.2021, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений на строк до 10.09.2021 включно.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, яке вмотивовано наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України та неможливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Копія письмового клопотання про продовження строку запобіжного заходу із детальним обґрунтуванням наявності вказаних ризиків була вручена обвинуваченому та його захиснику.

Присутня в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечень не мала.

Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не прибули.

Обвинувачений, заперечуючи проти клопотання прокурора, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. Пояснив, що до затримання відвідував замісну терапію, від слідства не ухилявся, має постійне місце проживання, впливу на свідків та потерпілих не здійснював.

Захисник обвинуваченого, зазначаючи про недоведеність стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту, як такий, що забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому захисник наголосив, що обвинувачений фактично повністю визнає свою вину, лише не погоджується із кваліфікацією дій, свідки допитані, тому ризики вказані прокурором наразі є мінімальними.

Вирішуючи заявлене клопотання, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, суд вказує, що у відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Водночас, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ч.3 ст.331 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор. Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено той факт, що ризики визначені ст.177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати, та те, що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому, у відповідності до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, судом, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів враховано тяжкість покарання, особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, відсутність у нього утриманців, міцних соціальних зв`язків, законного джерела доходу та характер інкримінованих правопорушень.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник, заперечуючи проти клопотання прокурора, просили застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Разом із тим, зважаючи на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, відсутність у нього законного джерела доходу та позитивної репутації, враховуючи, що у кримінальному провадженні має бути проведений значний обсяг процесуальних дій, допит учасників кримінального провадження, у тому числі свідків та потерпілих, суд вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе дієво запобігти заявленим ризикам, які наразі не зменшились і продовжують існувати з високою ймовірністю, що у свою чергу виключає можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не доводять можливості застосування до ОСОБА_5 більш мякого запобіжного заходу, як достатнього для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Питання про застосування застави вирішено судом в порядку ч.3 ст.183 КПК України. З урахування тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, та відомостей, що його характеризують, суд визначає заставу, достатню для забезпечення ОСОБА_5 належної процесуальної поведінки в межах п.2 ч.5 ст.182 КПК України, із покладенням на обвинуваченого передбачених законом обов`язків.

Заслухавши думку учасників судового провадження та перевіривши наявні матеріали, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати, і альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у продовженні такої міри запобіжного заходу із визначенням його строку у межах 60 днів з визначення застави.
На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 04 листопада 2021року включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі 90800 грн, яка може бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області обвинуваченим або заставодавцем.
В разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно звільнити обвинуваченого з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.
В разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати до суду за першим викликом; утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.
Роз`яснити особі, якою буде внесено заставу, що в разі невиконання обвинуваченим перелічених вище обов`язків, заставу буде звернуто в дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих