Справа №639/5708/20
Провадження №1-кп/639/163/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/5708/20 (в ЄРДР №0000450 від 19.03.2019р.) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 16.07.2020р., приблизно о 16 год. 30 хв., знаходився за місцем свого мешкання у спільній кухні комунальної квартири АДРЕСА_2 , де у нього на ґрунті давно сформованих взаємних неприязних відносин з ОСОБА_7 , стався словесний конфлікт, який переріс у бійку, в хід якої втрутилася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нанісши ОСОБА_3 один удар кухонною сковородою по голові, спричинивши йому забійну рану лобно-тім`яної області 5,0х1,0 см.
У відповідь на вказані дії ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою помсти, застосовуючи силу, наніс прицільно два удари кулаком правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_5 зліва, спричинивши їй синець на тлі набряку м`яких тканин у лівій навколоочній ділянці, з розповсюдженням на ліву виличну ділянку та садно на тлі крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи у лівого кута роту, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що він проживає у комунальній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі також проживає ОСОБА_5 , разом з сином, ОСОБА_7 , донькою ОСОБА_8 та дітьми останньої.

При цьому ОСОБА_7 зловживає спиртними напоями, веде себе неадекватно.

16.07.2020р. у вечорі він, ОСОБА_3 , знаходився на спільній кухні вказаної комунальної квартири, куди в стані алкогольного сп`яніння зайшов ОСОБА_7 та почав ображати його. Він також у відповідь почав його ображати, та між ними відбувся словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 схопив кухонну сковороду та почав наносити нею йому удари. До ОСОБА_7 приєдналась мати останнього, ОСОБА_5 , яка також якимось кухонним приладдям вдарила його по голові. Він відчув як по обличчю потекла кров. У відповідь на дії ОСОБА_7 та ОСОБА_5 він захищався, наносив їм удари кулаком в обличчя, скільки разів не пам`ятає.

ОСОБА_3 посилався на те, що діяв в стані необхідної оборони, просив його виправдати. Вказував, що сам є потерпілим в іншому кримінальному провадженні, яке розслідується Новобаварським ВП ГУНП в Харківській області з приводу спричинення йому ОСОБА_7 та ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, куди він надавав висновок експерта, яким встановлено у нього тілесних ушкоджень у вигляді забійної рани лобно-тім`яної області.

При цьому ОСОБА_3 зазначив, що викладає силові види спорту у різноманітних спортивних клубах, є достатньо фізично розвинутою особою.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, винність останнього у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.
Так, під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що проживає у комунальній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Також у вказаній квартирі проживає ще три родини, зокрема обвинувачений ОСОБА_3 , який переїхав туди жити приблизно у 2017-2018 році. Спочатку у них були нормальні відносини, але з часом вони чомусь раптово погіршились, почались якісь претензії з боку обвинуваченого, він став ображати її та її сина, неодноразово застосовував фізичну силу до них.

16.07.2020р., коли вона знаходилась на спільній кухні вказаної квартири та готувала їжу, до неї зайшов ОСОБА_3 та почав вкотре її ображати. Вона намагалась уникнути його та вийшла на балкон, яким облаштована кухня, але він вийшов за нею та продовжив до неї чіплятися. Вона вирішила скоріше доготувати їжу і йти з кухні. В цей час на кухню зайшов її син, ОСОБА_7 , щоб також розігріти їжу. Побачивши, що ОСОБА_3 ображає ОСОБА_5 , ОСОБА_7 зробив йому зауваження, щоб той припинив її ображати. Тоді ОСОБА_3 збив ОСОБА_7 з ніг, та поваливши останнього на підлогу, почав його бити. Вона намагалась відтягнути ОСОБА_3 , а він, повернувшись до неї, наніс два удари кулаком правої руки в область голови, від яких в неї було розбито губу та набрякло обличчя в ділянці ока. Їй довелось захищатися, вона схопила зі столу сковороду та вдарила нею ОСОБА_3 .
Потерпіла ОСОБА_5 заперечувала, що ОСОБА_7 бив ОСОБА_3 сковородою, наполягала, що це зробила вона, захищаючись від обвинуваченого.

Під час допиту свідка ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_5 визнала, що ОСОБА_7 зловживає спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_7 надав суду показання, згідно яких він проживає в комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_5 , сестрою, ОСОБА_10 , та дітьми останньої. В іншій кімнаті вказаної квартири проживає обвинувачений ОСОБА_3 , з яким у нього та його матері постійну відбуваються конфлікти з приводу неналежної поведінки обвинуваченого.

В день відповідних подій влітку 2020 року він вийшов на спільну кухню вказаної квартири і почав готувати їжу. Потім на кухню вийшов ОСОБА_3 , який також проживає в зазначеній квартирі, та почав його ображати. Він попросив його припинити образи, на що обвинувачений декілька разів вдарив його в область голови. Внаслідок чого він втратив свідомість секунд на 15-20, а коли прийшов до тями, то побачив, що ОСОБА_3 б`є його мати, ОСОБА_5 .. До поліції він не звертався. Його матері були спричинені тілесні ушкодження, вона проходила лікування.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_9 надала показання, згідно яких вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі також проживає ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з родиною. 16.07.2020р. вона знаходилась на спільній кухні вказаної квартири, крутила сік та стала очевидцем конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , ініціатором якого був останній та який перейшов у бійку. У вказаний конфлікт також втрутилась мати ОСОБА_7 ОСОБА_5 , яка схопила кухонну сковороду і вдарила нею по голові ОСОБА_3 , внаслідок чого у останнього пішла кров. У відповідь ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаком в область обличчя.

Свідок ОСОБА_10 надала показання, згідно яких потерпіла ОСОБА_5 є її матір`ю. Вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 . в день відповідних подій приблизно о 20:00 год. їй на роботу зателефонували її діти та повідомили, що ОСОБА_3 побив її матір і останню забрала швидка. Пізніше, коли вона повернулась з роботи, то мати була вдома, вона повідомила, що ОСОБА_3 побив її та ОСОБА_7 .. У ОСОБА_5 були сліди побиття набряк на лівій частині обличчя.

Окрім вищезазначених показань, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за наведених судом обставин підтверджується сукупністю інших письмових доказів у кримінальному провадженні, а саме:
-заявою ОСОБА_5 від 20.07.2020р., в якій остання просила органи Новобаварський ВП ГУНП в Харківській області вжити заходи до ОСОБА_3 , який 20.07.2020р. завдав їй декілька ударів в обличчя (т. 2 а.с. 44, 45);

-висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи №782-2020 від 20.07.2020р., відповідно до якого на підставі судово-медичного огляду ОСОБА_5 , з урахуванням наданої медичної документації, у неї мають місце наступні тілесні ушкодження: синець (на тлі набряку м`яких тканин) у лівій навколоочній ділянці, з розповсюдженням на ліву виличну ділянку; садно на тлі крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи у лівого кута роту. Дані ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, синець за механізмом удару або удару-стиснення, садно на тлі крововиливу за механізмом удару-тертя-ковзання, та враховуючи їх морфологічні ознаки, могли бути отримані протягом 1 доби до проведення огляду. За ступенем тяжкості синець та садно на тлі крововиливу викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень. (т. 2 а.с. 71-72);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.08.2020р. за участі ОСОБА_5 , яка в присутності двох понятих та судово-медичного експерта показала механізм та спосіб нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 16.07.2020р., а саме двох ударів кулаком правої руки в область лівого ока, лівої виличної ділянки та в ділянку губ зліва (т. 2 а.с. 107-109);
-висновком судово-медичної експертизи №09-2610/2020 від 17.08.2020р., відповідно до якого у ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження:

синець (на тлі набряку м`яких тканин) у лівій навколоочній ділянці, з розповсюдженням на ліву виличну ділянку;

садно на тлі крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи у лівого кута роту.

Дані ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, синець за механізмом удару або удару-стиснення, садно на тлі крововиливу за механізмом удару-тертя-ковзання, та враховуючи їх морфологічні ознаки, могли бути отримані протягом 1 доби до проведення огляду.

За ступенем тяжкості синець та садно на тлі крововиливу викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Показання ОСОБА_5 , що викладені в протоколі проведення слідчого експерименту від 13.08.2020р., в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у неї тілесних ушкоджень. (т. 2 а.с. 110-111);
-листом КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 02.06.2021р. №01-30/741, відповідно до якого 16.07.2020р. о 17:45 год. ОСОБА_3 був доставлений бригадою екстреної медичної допомоги №811 до кабінету нейрохірурга приймального відділення. Обстежений амбулаторно. Зі слів хворого був побитий 16.07.2020р. приблизно годину тому. Скарги на біль в області рани.
Локально: забійна рана лобно-тім`яної області 5,0 х 1,0 см, дно рани апоневроз.
Було проведено ПХО рани, шви, асептична пов`язка.
Діагноз: забійна рана м`яких тканин голови. (т. 1 а.с. 93-94)

Аналізуючи вищенаведені докази, суд критично оцінює показання потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 щодо обставин, які передували нанесенню обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , а саме щодо безпричинного побиття ОСОБА_3 . ОСОБА_7 , а також, що удар сковородою був нанесений потерпілою ОСОБА_3 вже після того як він вдарив її.
Так, в зазначеній частині їх показання суперечать як один одному, так і іншим доказам у справі, зокрема, показанням свідка сторони обвинувачення ОСОБА_9 , недовіряти яким у суду підстав немає, адже вона жодним чином не зацікавлена в результатах розгляду кримінального провадження.
На переконання суду, неправдивість показань ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у відповідній частині обумовлена наявністю кримінального провадження за заявою ОСОБА_3 з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень, дізнання по якому здійснюється ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, що не оспорюється учасниками кримінального провадження.
Факт нанесення потерпілою ОСОБА_5 одного удару сковородою по голові ОСОБА_3 , внаслідок чого у нього утворилась забійна рана лобно-тім`яної області 5,0 х 1,0 см, визнавався потерпілою ОСОБА_5 , підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 та листом КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 02.06.2021р. №01-30/741.
Також свідок ОСОБА_9 підтвердила показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що останній вдарив потерпілу ОСОБА_5 у відповідь після нанесення останньою йому удару сковородою, коли у нього пішла кров.

Водночас, щодо посилань обвинуваченого ОСОБА_3 на відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він захищався, то суд відзначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови N 1 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Також суд відзначає, що стан необхідної оборони існує лише протягом суспільного небезпечного посягання, яке має початковий і кінцевий момент, а також лише за умови необхідності негайного відвернення або припинення такого посягання. Необхідність негайного відвернення або припинення суспільного небезпечного посягання виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.
Судовим розглядом не встановлено, що ОСОБА_5 після нанесення ОСОБА_3 одного удару сковородою по голові намагалась продовжити суспільно небезпечне посягання та спричинити йому ще тілесні ушкодження вказаним предметом чи іншим чином, а отже на момент нанесення обвинуваченим двох ударів кулаком в область голови ОСОБА_5 обвинувачений не знаходився в стані необхідної оборони.
Крім того, враховуючи значну фізичну перевагу ОСОБА_3 над ОСОБА_5 , яка є жінкою похилого віку, він не був позбавлений можливості відібрати у останньої відповідну кухонну сковороду, не спричиняючи їй при цьому тілесних ушкоджень.
Отже, посилання обвинуваченого ОСОБА_3 на те, що він, спричиняючи тілесні ушкодження ОСОБА_5 , діяв в стані необхідної оборони є безпідставними та відхиляються судом, адже його дії не були обумовлені метою захисту.

Таким чином, аналізуючи фактичні дані, встановлені на підставі наведених доказів, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженні.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; неодружений; дітей на утриманні не має; офіційно не працює; має місце реєстрації та постійне місце проживання; раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, суд вважає за можливе визнати вчинення кримінального правопорушення внаслідок протиправної поведінки потерпілої.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбаченою п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком проти здоров`я особи; відношення обвинуваченого до скоєного; його конкретні обставини; особу винного; обставини, щопом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

Обставин, які б свідчили, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу буде недостатнє для досягнення цілей покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що досягнення цілей покарання щодо ОСОБА_3 в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкцій ч. 1 ст. 125 КК України, яке буде необхідним і достатнім.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.)

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня направити потерпілій.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1