Справа № № 585/3008/21
Номер провадження 1-в/585/271/21
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

22 жовтня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, -

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2021 року до суду звернувся засуджений до довічного позбавлення волі, ОСОБА_5 з клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Клопотання мотивував тим, що будучи засуджений вироком суду від 02.10.2002 року до довічного позбавлення волі на час звернення з клопотанням до суду він відбув 21 рік та 9 місяців довічного позбавлення волі початку строку з 31.12.2000 року та 19 років 3 дні з дня набрання чинності вироком з 03.02.2004 року. В умовах максимального рівня безпеки. Подальше тримання його під вартою вважає таким, що порушує ст..24 Конституції України. Крім того засуджений посилається на ст.80 КК України, яка визначає строки, коли особа звільняється від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, зокрема зазначає, що відповідно до п.5 ч.1 ст. 80 КК України, особа звільняється від покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано. Ч.5ст.80 КК України дає уточнення щодо довічно засудженої особи. Вона вказує, що питання про застосування давності до довічно засудженої особи вирішується судом. Якщо суд не визнає можливим застосувати давність, довічне позбавлення волі замінюється позбавлення волі. А відповідно до ст.115 КК України максимальний строк, який може бути застосований за особливо тяжкий злочин становить 15 років позбавлення волі. З цього випливає, що при вирішенні питання про застосування давності до довічно засудженої особи, якщо суд не визнає можливим застосувати давність, то суд може замінити довічне позбавлення волі не більше ніж на 15 років. ОСОБА_5 звертає увагу на те, що як особа , яка вчинила особливо тяжкий злочині і не відбувала жодного дня із призначеного їй покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, тобто через 15 років з дня набрання чинності вироком, то буде логічним і справедливим звільнити її від відбування покарання, оскільки ця особа сумлінно відбуває призначене покарання і відбула вже реально 15 років в місцях позбавлення волі, за час відбування покарання не вчинила нового злочину, не уникала покарання, не вчинила нового злочину проти людства і миру.

Засуджений ОСОБА_5 розгляд клопотання просив проводити у його відсутності. Клопотання просив задовольнити.
Адвокат ОСОБА_4 клопотання ОСОБА_5 підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, в зв`язку з чим просив в відмовити в його задоволенні.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, та адвоката, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно ст. 4 ч. 2 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінальноправові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Статтею 51 КК України встановлені види покарань, з яких покарання у виді позбавлення волі на певний строк (п.11 ч.1 ст.51 КК України) і довічне позбавлення волі, тобто безстрокове покарання (п.12 ч.1 ст.51 КК України) є різними видами покарань.
Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року (справа №5-16кс11), яка є обов`язковою для всіх судів, покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно до нього не можна застосовувати строкові критерії.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин. За ч. 5 цієї ж статті питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.
Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Існування в КК України цього виду звільнення від відбування покарання обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що не вчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.
Початком перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінально-процесуальним законодавством. Тривалість строків давності, передбачених п. п. 1-5 ч.1 ст. 80 КК України, диференціюється залежно від тяжкості вчиненого злочину, а також виду та міри призначеного судом покарання, у т.ч. остаточного покарання за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків (ст.ст. 70-72 вказаного Кодексу).
Обвинувальний вирок - це рішення суду про застосування до винного покарання, в якому визначається його конкретний вид і розмір. Причому при застосуванні ст.80 КК мається на увазі обвинувальний вирок, який вступив у законну силу, але не спрямований на виконання або звернений до виконання, але не реалізований повністю або частково.
Виконання вироку - завершальна стадія кримінального процесу, в якій вирок суду, що одержав законну силу, звертається до виконання і безпосередньо реалізуються рішення суду (про покарання, про відшкодування шкоди, про оправдання і звільнення з під варти тощо) та вирішуються питання, що виникають у зв`язку зі зверненням вироку до виконання і його виконанням.
Одним з принципів кримінального процесу є обов`язковість вироку, ухвали і постанови суду, згідно з якою вирок, ухвала і постанова суду, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх державних і громадських підприємств, установ і організацій, посадових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком апеляційного суду Донецької області від 02.10.2002 року за ст.93 п.а,г,і та ст. 142 ч.3 КК України (1960 р.) до довічного позбавлення волі.
Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_5 , наданої ДУ Роменський ВК № 56, засуджений по даній справі вироком Апеляційного суду Донецької області від 02.10.2002 року. Початок строку відбування покарання 31.12.2000 року. Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 2000 року. Зарекомендував себе посередньо. Не завжди дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за час відбування покарання допустив 2 порушення режиму тримання, які а даний час погашено в установленому законом порядку. Не заохочувався.
Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що вирок Апеляційного суду Донецької області від 02.10.2002 року набрав законної сили, у зв`язку із чим суд, який постановив вирок, видав відповідне розпорядження і направив його органу, на який покладений обов`язок щодо виконання вироку.
Зазначене дозволяє суду дійти до висновку про те, що обвинувальний вирок відносно ОСОБА_5 набрав законної сили і у законний спосіб звернений до виконання, тому що засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_5 був направлений до місць позбавлення волі і відбуває призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі.
Суд зауважує, що для звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку необхідна наявність певної передумови та підстави. Зокрема, передумовою цього виду звільнення є засудження винуватого за вчинення злочину із призначенням відповідного покарання, а підставою є сприятливий сплив строків давності виконання обвинувального вироку, визначений нормою Закону.
Оскільки обвинувальний вирок, яким засуджений ОСОБА_5 набрав законної сили і відповідно до визначеної кримінально-процесуальним законодавством України процедури звернутий до виконання, то, за відсутності правових підстав для застосування строків давності виконання обвинувального вироку, суд не вбачає законних підстав для задоволення заявленого клопотання.
Крім того, відповідно до п.4 ч. 2 ст. 539 КПК України , клопотання (подання) про вирішення питань, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, або до суду, який ухвалив вирок.
Доводи засудженого про можливість його звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання цього вироку, виходячи з того, що засуджений відбув п`ятнадцятирічний строк покарання, який призначається судом при застосуванні строків давності виконання вироку суду у виді довічного позбавлення волі, є необґрунтованими, оскільки жодним Законом не передбачено можливість застосування ст.80 КК України до засуджених, які відбувають покарання за вироком. При вирішенні питання застосування строків давності виконання обвинувального вироку суду суддя повинен діяти відповідно до точного змісту норми права, яку він застосував, у межах своєї компетенції, суворо дотримуючись процедури розгляду клопотання, тобто виходити з принципу законності.
На теперішній час в Україні існує лише інститут Президентського помилування, передбачений ст. 87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років, а до компетенції судді місцевого суду, на даний час, не відноситься розгляд клопотань про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку, відносно осіб засуджених до покарання у виді довічного позбавлення волі.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
На підставі викладеного, керуючисьст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, - відмовити в повному обсязі.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня складення повного тексту ухвали суду, засудженим - з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 25 жовтня 2021 року о 08 годині 00 хвилин.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1