УХВАЛА

Справа № 495/6151/21

Номер провадження 1-кп/495/862/2021

19 листопада 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

провівши у залі суду судове засідання по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР № 0000575 від 30.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_4 ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та продовжити цілодобовий домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, строк тримання під вартою та цілодобового домашнього арешту відносно обвинувачених спливає 26.11.2021 року. Вони обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років. Можуть переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив обрати обвинуваченому ОСОБА_3 цілодобовий домашній арешт з урахуванням його стану здоров`я. А відносно обвинуваченого ОСОБА_4 нічний домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити,скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинувачених.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України. Зважаючи на обставини інкриминованого ОСОБА_3 злочину який є насильницьким та пов`язаний з заподіянням потерпілим насильства ,яке є небезпечні для життя та здоров' потерпілих з проникненням у житло , його характеру зухвалісті,тяжкості та суспільній небезпечності, а також можливої міри покарання,яка може бути йому призначена у разі визнання його винуватим,з урахуванням положень ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати,що до терерішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України,зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду,вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення іншим чином.

У рішенні по справі "W проти Швейцарії " від 26.01. 1993 року Європейський суд з прав людини вказав,що врахування тіжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатьньо високим ступенем імовірності ії поведінку,беручи до уваги,що майбутне покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того,що підозрюваний може ухилитися від слідства.

Також,Європейський суд з прав людини у справі " Ілійков проти Болгарії " закріпив,що " Суворість передбаченого покарання " є суттєвим елементом при оцінюванні " ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Підствердженням існування зазначених ризиків слугує характерстика обвинуваченного ОСОБА_3 який офіційно не працевлаштований, не одружений,раніше судимий, тобто, в нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Також,зважаючи на те,що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не прийнято і на теперішній час судовий розгляд криімнального провадження триває, потерпілий та свідкі підлягають безпосередньому допиту судом, суд вважажє що в данному випадку існує ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків у вказаному криімнальному провадженні.

Стосовно продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Таким чином, оцінивши тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 та ймовірного покарання та конкретні обставини кримінального правопорушення, враховуючи наявні та встановлені судом ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого, страждає тяжким хронічним захворюваннями, внаслідок якого його тримання під вартою становить загрозу для його життя, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та унеможливить ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що з урахуванням кримінального правопорушення, у вчиненні його, що він обвинувачується, обставин його вчинення, належний контроль за поведінкою обвинуваченого та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під цілодобовим домашнім арештом.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні зобов`язання:

- прибувати за кожною вимогою до суду,

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає м. Білгород-Дністровський без дозволу суду

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками,

- здати на зберігання в Білгород-Дністровський РВ ГУНП в місті Білгород-Дністровський Одеська область свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи,що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а саме що обвинувачений має постійне місце проживання, наявність судимостей за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України, на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачені, потерпілі, свідки, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменьшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднане із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), поєднане у проникненням у житло чи інше сховище.

При вирішення питання про визначення розміру застави, суд вважає за необхідне скористатись правом, визначеним ч.4 ст.183 КПК України, за змістом якої суд вправі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , вчинено з застосуванням насильства, а отже слід застосувати запобіжний захід без визначення відповідного розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 369-372, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИЛ:

Задовольнити клопотання прокурора Білгород- Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ,.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, який діє до 17.01.2022 року включно.

Керуючись п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Задовольнити клопотання прокурора Білгород- Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці тобто до 19.01.2022 р. включно.=

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні зобов`язання

- прибувати за кожною вимогою до суду,

- не відлучатися із населеного пункту,де він проживає та місця проживання за адресою : АДРЕСА_1 без дозволу суду,

- утримуватися від спілкуванняя із потерпілим та свідками,

- здати на зберігання в Білгород-Дністровський РВ ГУНП в місті Білгород-Дністровський свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну,

-носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого - Білгород-Дністровський РВ ГУНП в місті Білгород-Дністровський.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено в 16 годин 00 хвилн 19 листопада 2021 року.

Суддя ОСОБА_1