Дата документу 13.01.2022 Справа № 310/5224/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/5224/20 Головуючий в 1 інст. Вайнраух Л.А.
Провадження №11-кп/807/189/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, громадянина України, який не одружений, до затримання офіційно не працевлаштований, який малолітніх та інших осіб на утриманні не має, має середню спеціальну освіту, адреси реєстрації не має, остання адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 29 листопада 2000 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.6 ст.229-6, ч.2 ст.17, ч.2 ст.141, ст.42 КК України в редакції 1960 року до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.46-1 КК України виконання вироку відстрочено на 2 роки зі сплатою штрафу у сумі 680 гривень;
- 24 квітня 2002 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 14 травня 2005 року звільнений умовно-достроково із не відбутим строком 3 місяці 28 днів;
- 20 жовтня 2006 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ст.395 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 29 листопада 2010 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання;
- 28 квітня 2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 11 вересня 2012 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання;
- 01 серпня 2014 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.ч.2,3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 18 січня 2017 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання;
- 27 вересня 2017 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 31 травня 2017 року до 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; 27 травня 2019 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання;
- 08 квітня 2020 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; з 19 травня 2020 року поставлений на облік Бердянського філіалу ГУ «Центр пробації» в Запорізькій області;
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції EASYCON.

обвинуваченого ОСОБА_5 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вільнянська УВП №11».

Обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2021 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2020 року та, за сукупністю вироків визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою, - залишено без змін.
Початок строку відбування ОСОБА_5 призначеного покарання ухвалено обчислювати від дня його фактичного затримання з 17 липня 2020 року, зараховано період попереднього ув`язнення обвинуваченого з 17 липня 2020 року по день ухвалення вироку суду включно у строк призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 3800,00 грн та моральну шкоду у сумі 2270,00 грн.
У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Роз`яснено потерпілому ОСОБА_9 право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства із позовною заявою про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Стягнуто з ОСОБА_5 процесуальні витрати на проведення судових експертиз у сумі 2615,20 грн на користь держави.
Вирішена доля речових доказів.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що вирок суду необхідно змінити, призначивши йому більш м`яке покарання, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи та ухвалення вироку допустив однобічність та неповноту судового слідства, при цьому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Так, на думку апелянта, суд залишив поза увагою наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та особи похилого віку матері, що підтверджується відповідними доказами.

Вважає, що у цьому кримінальному провадженні убачаються підстави для застосування ч.1 ст.69 КК України.

Щодо неповноти судового розгляду, обвинувачений посилається на те, що суд не врахував розбіжностей в доказах, а саме те, що в нього не було вилучено ніяких ключів, що вказує на те, що він не відчиняв ніякі двері і його ніхто не бачив на місці злочину. На території, де були вчинені злочини, встановлені камери відео спостереження.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисні корисливі злочини проти власності за таких обставин.
Так, 26 червня 2020 року, в вечірній час доби, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа, проник до кімнати № НОМЕР_1 , корпусу №4 "Клінічного санаторію "Бердянськ", розташованого за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, бульвар Тенистий, будинок №12, звідки таємно викрав планшетний пристрій марки «Samsung SM-T515», вартістю 3800,00 гривень, в якому знаходилася сім-карта «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, який належав ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 3800,00 гривень.
Крім того, 15 липня 2020 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа, проник до кімнати №508 "Клінічного санаторію "Бердянськ", розташованого за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, бульвар Тенистий, будинок №12, звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4», вартістю 3100,00 гривень, в якому знаходилася сім-карта «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, який належав ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 3100,00 гривень.
Також, 17 липня 2020 року, приблизно о 08 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа, проник до кімнати № 9 корпусу №2 ТОВ «Санаторій «Нива», розташованого за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Котляревського, будинок № 23, звідки таємно повторно викрав належний ОСОБА_10 мобільний телефон фірми «iPhone 6S» із зарядним пристроєм, вартістю 3 000 гривень в чохлі-бампері, вартістю 100 гривень, в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Vodafon», вартістю 100 гривень, на якій грошових коштів не було, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3200,00 гривень.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження дотримався вказаних вимог закону, ретельно дослідив зібрані у провадженні докази, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження та вироку суду убачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 свою вину фактично не визнав та зазначив, що влітку 2020 року, без зазначення точної дати, коли забирав дитину із дитячого садочку, познайомився із чоловіком на ім`я ОСОБА_11 , який в районі центрального ринку пропонував техніку на продаж. Оскільки він протягом тривалого часу знайомий із свідком ОСОБА_12 - продавцем техніки на центральному ринку «Морозова», він запропонував йому придбати передані йому ОСОБА_13 у різні дати влітку, без зазначення точного часу, в денний час доби, планшетний пристрій марки «Samsung SM-T515», мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4», а також мобільний телефон «iPhone 6S», вказані у обвинувальних актах, відповідно до досягнутої домовленості з ОСОБА_13 щодо надання допомоги у продажі. В обмін на вказані пристрої ОСОБА_12 передавав йому грошові кошти, кожного разу 500-600 гривень. Крім того, ОСОБА_5 пояснив в судовому засіданні, що у всі вказані у обвинувальних актах дати він перебував у м.Бердянськ, проте, у приміщенні санаторіїв «Бердянськ» та «Нива» не знаходився, крадіжок не вчиняв. Дійсно, він брав участь під час слідчого експерименту, проте, не пов`язує слідчий експеримент, досліджений судом в якості доказу сторони обвинувачення, проведений у "Клінічному санаторії "Бердянськ", із подіями кримінальних правопорушень, з приводу яких обвинувальні акти скеровані до суду та розглядаються в межах цього кримінального провадження. Також обвинувачений вказав на те, що працівники поліції мали намір забрати його сина, який перебуває у нього на утриманні, тому він погодився на проведення вказаного слідчого експерименту. Крім того, заперечував проти участі адвоката під час слідчого експерименту. Проти наявності свого підпису та підпису адвоката ОСОБА_14 у протоколі слідчого експерименту не заперечував, свій підпис підтвердив. Відібрання зразків папілярних узорів для проведення експертизи під час досудового розслідування кримінального провадження визнає, після огляду розписки, що підтверджує виконання стороною обвинувачення вимог ст.290 КПК України (відкриття матеріалів іншій стороні), заперечень з приводу ознайомлення не висловлював, проте, не погоджується із тим, що під час досудового розслідування проведено експертизу слідів папілярних візерунків, які вилучені під час проведення огляду місця події.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_5 , вина останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, повністю підтверджується наявними доказами, що зібрані у встановленому законом порядку, які досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 25 червня 2020 року вона приїхала разом із чоловіком до санаторію «Бердянськ» у м.Бердянськ Запорізької області, розташованому по бул. Тенистому, буд.12. За її проханням їй із чоловіком надали кімнату на першому поверсі корпусу №4 вказаного санаторію, у кімнаті 114, враховуючи її захворювання та наявність інвалідності. Вікна кімнати були обладнані решітками. З цінних речей при собі потерпіла та її чоловік мали планшет, телефони та грошові кошти. Так, біля стола у кімнаті розташована розетка, тому вона напередодні дня крадіжки залишила планшетний пристрій марки «Samsung SM-T515», придбаний у кредит, з сім-картою «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, після того, як перевірила електронну поштову скриньку для зарядки. Планшет був, на її думку, примітний, проте, на видному місці не перебував. Кімната замикалась за допомогою ключа від вхідних дверей. В день приїзду вона із чоловіком рано заснули, оскільки дорога до м.Бердянську займає біля доби, тому вони були втомлені. 26 червня 2020 року, коли вона перевіряла пошту, востаннє бачила планшет приблизно о 18-00 годині вечора, перед прогулянкою. Замок після вчинення крадіжки планшету у вхідних дверях не був зламаний, після виявлення факту зникнення майна 27 червня 2020 року під час переїзду до іншої кімнати вона повідомила адміністрацію санаторію, була викликана поліція. Крім того, IMEI планшету через акаунт Google не відстежувався певний час, згодом в результаті пошуку за допомогою вказаного сервісу відобразився в районі вул. Донецької в м.Бердянську, а потім в районі центру вул. Північної у м.Бердянськ, був активний до 05 липня 2020 року. Також потерпіла показала, що вони із чоловіком очевидцями події правопорушення не були. Зарядка від планшетного пристрою залишилась у неї. Грошові кошти, які знаходились у кімнаті санаторію, не зникли. До часу переїзду до іншої кімнати санаторію, прибиральницю у номері не бачила. Всі речі у кімнаті після крадіжки планшету були в порядку, безладу чи порушення порядку речей не відмічала. Потерпіла ОСОБА_8 просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, цивільний позов підтримала.
Потерпілий ОСОБА_9 під час розгляду кримінального провадження показав суду, що приблизно 14-15 липня 2020 року він перебував у м.Бердянськ на відпочинку у санаторії «Бердянськ». Кімната, у якій він зупинився, знаходилась на 5 поверсі корпусу, точного номеру не пам`ятає, можливо - №508, вхідні двері зачинялись на замок за допомогою ключа, який він залишав на ресепшені. Під час відпочинку у вказану дату він залишив свій мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4», який придбаний у розстрочку за 5000,00 гривень приблизно три роки тому, в якому знаходилася сім-карта «Київстар», яка матеріальної цінності для нього не становить, на тумбочці у кімнаті. Після сніданку у цей день він отримував процедури, що надавались під час відпочинку, потім відпочив, пообідав та попрямував на пляж. Увечері він мав намір зателефонувати в особистих справах, тоді й виявив зникнення вказаного мобільного телефону. Про подію повідомив черговому на ресепшені, яка викликала начальника служби охорони, крім того, був здійснений виклик поліції. Про зникнення зарядного пристрою потерпілий не повідомляв. Цивільний позов потерпілий ОСОБА_9 не подавав.
Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що у липні 2020 року він відпочивав в санаторії «Нива» у м.Бердянськ Запорізької області, точного періоду відпочинку та номера кімнати не пам`ятає. Одного дня під час відпочинку, вранці, приблизно о 08:00-9:30 годині він попрямував на процедури, замкнувши кімнату за допомогою ключа. Приблизно через годину повернувся до кімнати за своїм мобільним телефоном «iPhone 6S» у чохлі-бампері із зарядним пристроєм, в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Vodafon», що залишив у кімнаті санаторію, в якій мешкав. Проте, на місці, де він їх залишив, вказаних речей не було, кімната була відчинена. Після виявлення зникнення речей, він повідомив керівництво санаторію, було здійснено виклик поліції, яка зафіксувала подію. Працівники поліції також повідомили йому про встановлення особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, й наприкінці того ж дня, коли вчинено крадіжку належного ОСОБА_10 майна, телефон із зарядним пристроєм був повернутий у його володіння. Очевидцем події він не був. Телефоном, який відповідно до повідомлення працівника поліції, проданий на ринку особою, яка вчинила злочин, користувався приблизно з 2016 року, видимих дефектів річ не мала, крім пошкодження захисного скла на екрані телефону. ОСОБА_10 просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не подавав.
Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції показав, що протягом певного проміжку часу він знайомий із обвинуваченим, назвав його ОСОБА_15 . Він (свідок ОСОБА_12 ) тривалий час здійснює продаж техніки у павільйоні, розташованому на ринку центральному у м.Бердянськ між аптекою низьких цін та церквою. Так, у різні дати влітку 2020 року, без зазначення точного часу, проте, дати, зазначені у обвинувальних актах, підтверджує як можливі дати купівлі, в денний час доби, придбав у обвинуваченого планшетний пристрій марки "Samsung", мобільний телефон марки "Xiaomi", які були в гарному стані, а також мобільний телефон «iPhone 6S», що виглядав досить зношеним. Крім того, свідок підтвердив, що брав участь під час проведення слідчих дій у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження. Мобільний телефон "iPhone 6S" та сім-карту "Київстар" з планшету видав працівникам поліції. Інші вказані у обвинувальних актах, складених щодо ОСОБА_5 , пристрої, були продані ним. Джерело походження пристроїв у ОСОБА_5 перед купівлею пристроїв не з`ясовував. Інших деталей згадати не може, оскільки минув досить значний час, враховуючи дати подій. Оцінку вартості пристроїв проводив перед купівлею на власний розсуд.
Також судом першої інстанції дослідженні письмові докази, а саме:
- протокол огляду місця події від 27 червня 2020 року, складений старшим слідчим СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_16 , за участі понятих, потерпілої ОСОБА_8 , спеціаліста, із додатками, згідно з яким, з кімнати №114 корпусу №4 санаторію «Бердянськ», розташованого по АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено циліндричний механізм зі штатним ключем з запірного пристрою вхідних дверей, запакований у паперовий конверт;
- висновок судової трасологічної експертизи №13-276 від 10 липня 2020 року, згідно з яким, для проведення експертизи надані вище вказані циліндровий механізм замку із ключем, вилучені 27 червня 2020 року, механізм знаходиться у справному стані, на поверхнях та деталях, як зовнішніх, так і внутрішніх наданого циліндрового механізму замка, слідів дії стороннього предмета не виявлено, але будь-які предмети, які мають форму та розмір, що відповідає формі та розміру ключа оригіналу, можуть не залишати явних слідів впливу при одноразовому їх використанні, що доводить спосіб вчинення злочину за вказаним епізодом від 27 червня 2020 року;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 серпня 2020 року, складений слідчим СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 , за участі понятих, згідно з яким свідок ОСОБА_12 впізнав особу на ім`я ОСОБА_18 серед наданих фотокарток, у якої 27 червня 2020 року він придбав планшет «Samsung SH-T515», а 15 липня 2020 року мобільний телефон «Redmi Note 4» на центральному ринку м.Бердянська, а саме - ОСОБА_5 (фото№4);
- заяву ОСОБА_12 від 05 серпня 2020 року, згідно з якою останнім співробітникам поліції добровільно видано сім-карту оператора «Київстар», із зазначенням номера, що узгоджується із показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_12 , наданими під час судового розгляду, а також підтверджено відповідним протоколом огляду сім-карти від 05 серпня 2020 року, складеним слідчим СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 , за участі понятих та зазначеного свідка, із фототаблицями, засвідченого підписами учасників слідчої дії, розпискою потерпілої про отримання сім-карти від слідчої ОСОБА_17 на відповідальне зберігання;
- протокол проведення слідчого експерименту, складеного слідчим СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 , за участі ОСОБА_5 в якості підозрюваного, захисника ОСОБА_14 , двох понятих, згідно з яким з дозволу представника власника (заява від 11 серпня 2020 року), із додатками, за згодою ОСОБА_5 , останній показав шлях до санаторія «Бердянськ», добровільно погодившись на проведення слідчого експерименту, з метою відтворення дій, обстановки, механізму вчинення злочинів у санаторії «Бердянськ» наприкінці червня 2020 року. У вказаному протоколі зі слів ОСОБА_5 до корпусу №4 він пройшов безперешкодно, а до замку вхідних дверей к.114 на першому поверсі підібрав ключ, що дозволило йому проникнути до відповідних кімнат, які він візуально показав. Викрадений планшет «Samsung» проданий ним на ринку м.Бердянськ за 650 гривень. Вдруге, як видно з протоколу, ОСОБА_5 прийшов до цього ж корпусу 15 липня 2020 року о 10-00 годині, шляхом підбору ключа проник до к.508 на п`ятому поверсі, звідки таємно викрав мобільний телефон ««Xiaomi Redmi», який продав тому ж чоловіку на ринку за 500,00 гривень. За змістом протоколу, ОСОБА_5 відтворено шлях до місця вчинення злочинів (двох епізодів), а саме, до відповідних кімнат;
- протокол огляду місця події від 17 липня 2020 року, складений слідчим СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_19 , за участі понятих та інспектора-криміналіста, представника власника, із додатками, згідно з яким з кімнати №9 корпусу №2 ТОВ «Санаторій «Нива», розташованого за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Котляревського, буд.№23, вилучено один слід папілярних візерунків з розетки біля холодильника, перезнятий на технічну стрічку, змив з центрального механічного замка вхідних дверей до кімнати, запаковані до паперових конвертів;
- висновок судової трасологічної експертизи №13-300 від 23 липня 2020 року, відповідно до якого два сліди папілярних узорів, вилучені 17 липня 2020 року при огляді місця події за фактом крадіжки мобільного телефону «IPhone 6S» у ОСОБА_10 з к. №9 корпусу №2 ТОВ «Санаторій «Нива» по вул.Котляревського, буд.23 в м.Бердянськ Запорізької області, придатні для ідентифікації. Сліди папілярного узору, залишені вказівним пальцем лівої руки особи, та середнім пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_5 ;
- протокол огляду місця події від 17 липня 2020 року, складений слідчим СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 , за участі понятих та свідка ОСОБА_12 , на ділянці місцевості біля буд.№4 по вул.Перемоги у м.Бердянськ, згідно з яким, ОСОБА_12 добровільно видав для огляду мобільний телефон «IPhone 6S», чорного кольору з сріблястим бампером, IMEI НОМЕР_2 , з сім-картою «МТС» (попередня назва оператора мобільного зв`язку «Vodafone») червоного кольору, захисним склом на екрані, без видимих ушкоджень, із зарядним пристроєм білого кольору. Під час слідчої дії вказані речі були вилучені у свідка та передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 , про що наявна відповідна розписка;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 липня 2020 року, складений слідчим СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 , за участі понятих, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав особу серед наданих фотокарток, у якої 17 липня 2020 року він придбав мобільний телефон «IPhone 6S», а саме, ОСОБА_5 (фото№2).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вищевказані докази у своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, при викладених у вироку суду обставинах, а доводи сторони захисту про протилежне суперечать матеріалам провадження.

Так, на місці події виявлені сліди пальців рук ОСОБА_5 ; саме ОСОБА_5 продано викрадені речі свідку ОСОБА_12 ; під час слідчого експерименту сам ОСОБА_5 показав місце викрадення ним майна, розповів про обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, які повністю узгоджуються з висунутим обвинуваченням. При цьому, порушення процесуальних прав ОСОБА_5 при проведені слідчого експерименту не убачається. Про обставини вчинених правопорушень ОСОБА_5 розповідав добровільно, без будь-якого примусу з боку працівників поліції, у присутності свого захисника та понятих, підписи яких містяться в протоколі проведення слідчого експерименту, зауважень до протоколу від учасників вказаної слідчої дії не надійшло.

Вищевказані докази є належними та допустимими, що ніким не спростовано у встановленому законом порядку. Якихось істотних суперечностей вказані докази не містять, а доводи сторони захисту про протилежне суперечать матеріалам провадження.

Те, що у обвинуваченого не вилучено ключів, та його ніхто не бачив на місці злочину (на що звертає увагу сторона захисту), само по собі не підтверджує невинуватість останнього, оскільки вказані злочини вчинені таємно, обвинувачений зник з місця вчинення злочинів та мав достатньо часу розпорядитись викраденим майном та позбутися знарядь злочину. В той же час, як зазначено вище, вина ОСОБА_5 підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, вказаних у вироку, зазначених вище.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд повно і всебічно дослідив обставини справи та перевірив їх доказами. Висновки суду, викладені в оскаржуваному вироку, фактичним обставинам провадження відповідають.
Доводи сторони захисту, викладені в апеляційних скаргах, правильності висновків суду не спростовують.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З вироку суду убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, фактичні обставини кримінального провадження, вік обвинуваченого, відомості про його особу, зокрема те, що останній раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, в т.ч. тяжкі, судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку, більш того, новий злочин вчинено під час іспитового строку, визначеного за попереднім вироком, обвинувачений не одружений, місця реєстрації не має, має задовільну характеристику, брав участь у вихованні дитини ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак батьком у свідоцтві про народження не значиться, мешкав разом із батьками та дитиною, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, отримував амбулаторну наркологічну допомогу, не працює. Також судом при визначенні виду та розміру покарання враховано кількість вчинених епізодів правопорушень, систематичність та періодичність їх вчинення, загальну суму завданих збитків, а також висновок досудової доповіді органу пробації.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо наявності на утриманні у обвинуваченого неповнолітньої дитини та особи похилого віку, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що відповідними доказами ці обставини не підтверджені.
В ході апеляційного розгляду таких доказів стороною захисту теж не надано.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що, починаючи з 2000 року, обвинувачений ОСОБА_5 з невеликими перервами перебував у місцях позбавлення волі, де відбував покарання за вчиненні ним злочини, до затримання ніде не працював. Отже, твердження обвинуваченого про перебування на його утриманні певних осіб викликають обґрунтовані сумніви.

З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, але не на максимальний строк.

Також, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_5 остаточне покарання із застосуванням положень ст.71 КК України та до покарання, призначеного обвинуваченому за оскаржуваним вироком, частково приєднав невідбуте останнім покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2020 року.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання та застосування положень ст.69 КК України колегія суддів не вбачає.

Суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, призначене обвинуваченому покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, вчинив новий злочин в період іспитового строку, кількість епізодів вчинених крадіжок, призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання неможна вважати надто суворим.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3