ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/3435/20 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2583/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. 125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі обвинуваченого ОСОБА_7 , без участі потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого та прокурора на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 06 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Губарівка Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, розлученого, має на утриманні двох доньок: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з середньою спеціальною освітою, працюючого водієм в КП «Тролейбусне депо № 2», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Судом встановлено, що 08 березня 2020 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на сходовому майданчику в між 3 і 4 поверхом в під`їзді № 2 будинку АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_8 , з мотивів особистих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний намір та мету, спрямовані на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння у виді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, стоячи обличчям до ОСОБА_8 на відстані витягнутої руки, завдав останній один удар кулаком правої руки в область вилично-скроневої частини обличчя зліва, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 синець на нижній повіці лівого ока з переходом на виличну ділянку, що є легким тілесним ушкодженням. Від даного удару ОСОБА_8 вдарилася правою частиною голови об стіну під`їзду та, відчувши фізичний біль, обпираючись об стіну спиною, сіла на підлогу. Продовживши свої протиправні дії, охоплені єдиним умислом, направлені на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 наніс один удар носком правої ноги, взутої в кросівок, в область лівого тазо-стегнового суглобу ноги ОСОБА_8 , чим спричинив останній синець в проекції лівого тазостегнового суглобу, що є легким тілесним ушкодженням, тим самим ОСОБА_7 умисно спричинив ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження.
Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування вироку та про закриття кримінального провадження, через невідповідність висновків суду, викладених у оскаржуваному рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в його діяннях взагалі відсутній склад злочину, тому кримінальне провадження підлягає закриттю. (а.с.189-195).

Вказаний вирок було оскаржено також прокурором, проте до початку розгляду справи останній відмовився від своїх апеляційних вимог, надавши письмову заяву.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просив про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Прокурор вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Потерпіла та її представник про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційної скарги до суду не надавали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень ніким не оспорюються, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Що стосується апеляційних доводів щодо відсутності складу злочину, то вони спростовуються обвинувальним актом, протоколами проведених слідчих дій, показаннями свідків та висновками судово-медичних експертиз.

Так, перевіряючи апеляційні вимоги ОСОБА_7 щодо необхідності закриття кримінального провадження щодо нього через його незаконність, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні під час ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_7 свою провину не визнав, просив його виправдати. Щодо обставин події пояснив, що 08 березня 2020 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, він прийшов до своєї колишньої дружини ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 , для того, щоб привітати доньок зі святом. При цьому він знав, що ОСОБА_8 не повинно бути вдома та чекав її у під`їзді. Коли потерпіла та діти прийшли, він привітав дітей у під`їзді та вони пішли трохи вгору до квартири, а він почав спускатися вниз на вулицю. В цей час підіймалась ОСОБА_8 яка перегородила йому дорогу і не давала пройти. В цей час він помітив у неї на лиці гематоми з лівої сторони. Він її відштовхнув щоб пройти, вона відійшла до стінки, обперлась об неї правим плечем та сповзла до низу і почала натирати місце, де була гематома. Після цього він пішов вниз по сходах, однак, трохи спустившись, він почув що вона кричить. Він піднявся подивитись що сталося, а вона вже знаходилась сидячи та натирала рукавом наявні у неї гематоми на обличчі. В той час на крики потерпілої вже вийшли сусіди. ОСОБА_7 зазначив, що конфлікти із ОСОБА_8 бувають лише тоді, коли він намагається побачитися з дітьми.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального правопорушення.

Висновки суду, зокрема ґрунтуються на показаннях самого обвинуваченого, який хоча і заперечує наявність між ним та ОСОБА_8 сварок, проте зазначив про наявність тривалого конфлікту з колишньою дружиною ОСОБА_8 .

Доводи ж апеляційної скарги щодо недоведеності винуватості ОСОБА_7 та відсутності у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема:

- показаннями в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що 08 травня 2020 року вона поверталась із дітьми додому та підіймалась сходами на 4-й поверх під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 , де між 3 і 4 поверхом їх вже чекав ОСОБА_7 .. Він привітав дітей зі святом, віддав їм подарунки та одразу почав її бити, сказавши, що це подарунок їй на свято. Коли обвинувачений її бив, він відштовхнув старшу доньку, в результаті чого вона вдарилась головою. ОСОБА_7 вдарив її правою рукою в ліву частину обличчя, від чого вона вдарившись об стінку, сповзла до низу, після чого, ОСОБА_7 вдарив її взутою ногою по її нозі в область стегна. Після того, як ОСОБА_7 наніс їй удари, він втік. Після цього вийшли сусіди, які казали, що все чули і бачили через двері, однак боялись вийти. Діти в цей час були поряд та все бачили. У старшої доньки від удару паморочилась голова, тому вона разом із дитиною звернулась до лікарні за медичною допомогою.

Ці покази потерпілої підтверджуються протоколом слідчого експерименту від 20.03.2020, проведеного за її участю в приміщенні Слобідського ВП ГУНП в Харківській області, в ході якого ОСОБА_8 , під відеозапис, докладно показала та розказала про обставини та механізм нанесення їй тілесних ушкоджень з боку обвинуваченого. Відеозапис даної слідчої дії в судовому засіданні оглянуто судом та учасниками судового провадження;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що вона є бабусею потерпілої ОСОБА_8 .. У неї дуже добрі стосунки із онукою. 08 березня 2020 року ОСОБА_8 була у неї в гостях та в той день була у церкві. Приблизно в обідній час, ОСОБА_8 телефонував ОСОБА_7 та вимагав, щоб вона йшла додому, оскільки він їх чекає під квартирою та хоче поздоровити дітей зі святом. ОСОБА_8 почала збирати дітей, а молодша донька потерпілої не хотіла йти і сховалася в санузлі, оскільки боїться свого батька ОСОБА_7 .. Однак вони змогли її вмовити піти. Коли вона зателефонувала ОСОБА_8 та спитала, як їх привітав ОСОБА_7 , вона сказала, що знімає побої. Коли, її онука та ОСОБА_7 були у шлюбі, певний час вони проживали у неї, однак, вона їх вигнала жити окремо, оскільки ОСОБА_7 часто влаштовував сварки та кидався у бійку.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 показав, що він працює УПП в Харківській області та прикомандирований у групі по протидії насильству в сім`ї Слобідського відділу поліції ГУНП в Харківській області. 08 березня 2020 року на його робочий планшет надійшов виклик про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 її колишнім чоловіком ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 . У під`їзді № 2 даного будинку, між 3-м та 4-м поверхами вони зустріли потерпілу у якої були наявні візуальні тілесні ушкодження, а саме свіже почервоніння характерне для нещодавнього удару на лівій стороні обличчя. Як пояснила ОСОБА_8 , тілесні ушкодження їй наніс її колишній чоловік ОСОБА_7 , якого вже не було на місці події. Вони викликали швидку медичну допомогу потерпілій та у зв`язку із тим, що у дитини була істерика та під час конфлікту дівчинка вдарилась, медична допомога була надана і дитині.
Крім того, сторона обвинувачення відмовилась від допиту в судовому засіданні малолітніх свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які є доньками обвинуваченого та потерпілої, оскільки рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 02 2021 видано обмежувальний припис стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , яким визначені тимчасові обмеження його батьківських прав стосовно ОСОБА_14 на строк шість місяців, яким заборонено спілкування із нею особисто і через третіх осіб. А для другої дитини ОСОБА_15 спілкування з ОСОБА_7 може створити великий стрес, про що неодноразово вказувала потерпіла.
Разом із тим, судом досліджено протоколи слідчих експериментів, які проведено 21 квітня 2020 року з фотоілюстраціями і відеозаписами до них, де малолітні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у присутності законного представника та психолога служб у справах дітей, на місці події за адресою: м. Харків, просп. Г. Сталінграда, під відеозапис, докладно показали і розказали про обставини конфлікту та спосіб і механізм нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень 08 березня 2020 року.

Будь-які підстави вважати, що показання потерпілого та свідків є недостовірними відсутні, оскільки вони є логічними, послідовними та несуперечливими, а також додатково підтверджуються:

- заявою ОСОБА_8 від 16 03 2020 року, в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_7 , який 08 03 2020 року, близько 14-00 години наніс їй тілесні ушкодження;

- висновком судово-медичної експертизи № 09-1150/2020 від 28 03 2020, у ОСОБА_8 встановлені наступні тілесні ушкодження: синці на обличчі та лівій нозі. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар або удар-стиснення. Вищевказані тілесні ушкодження, враховуючи морфологічні характеристики, могли бути отримані за 1-3 доби до моменту огляду, 10 03 2020 року. За ступенем тяжкості: синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень ( згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17 01 1995 р.).

Показання ОСОБА_8 дані нею при проведенні допиту та слідчого експерименту в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині способу спричинення та механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень.
В ході проведення судово-медичної експертизи, експертом складено висновок № 09-1487/2020 від 30 04 2020 року, згідно якого:
У ОСОБА_8 встановлені наступні тілесні ушкодження: синці на обличчі та лівій нозі.
Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар або удар-стиснення. Вищевказані тілесні ушкодження, враховуючи морфологічні характеристики, могли бути отримані за 1-3 доби до моменту огляду, 10 03 2020 року.
За ступенем тяжкості: синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В ході проведення слідчого експерименту, ОСОБА_7 не розкриває спосіб спричинення та механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , а також не вказує на конкретні анатомічні ділянки, які піддавались травматизації, а тому відповісти на питання з приводу способу спричинення та механізму утворення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень за показами ОСОБА_7 , даними в ході слідчого експерименту не є можливим.
Показання ОСОБА_14 дані нею при проведенні допиту та слідчого експерименту в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині способу спричинення та механізму утворення встановлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
Показання ОСОБА_15 дані нею при проведенні допиту та слідчого експерименту в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині способу спричинення та механізму утворення встановлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
Доводи ОСОБА_7 про те, що синець на обличчі у потерпілої був до того, як вони зустрілися не відповідають дійсності, оскільки до цього вона з дітьми була у ОСОБА_12 , де ОСОБА_8 була без тілесних ушкоджень, не скаржилась на самопочуття та від неї одразу з дітьми поїхала додому на зустріч із обвинуваченим, оскільки він їй телефонував та вимагав приїхати, чекаючи її з дітьми в під`їзді.
Крім того, твердження обвинуваченого про те, що потерпіла навмисно натирала старий синець суперечить висновкам судово-медичних експертиз, згідно яких тілесні ушкодження утворились за 1-3 доби до огляду (10 03 2020 року), тобто в період з 07 03 2020 року по 09 03 2020 року, що відповідає часу події.
Такі покази ОСОБА_7 суд сприймає критично та вважає їх способом захисту обвинуваченого з метою уникнення відповідальності за скоєне.
Крім цього, покази потерпілої як в судовому засіданні, так і під час слідчого експерименту, а також малолітніх свідків в ході слідчих експериментів, відеозаписи яких досліджено в судовому засіданні, не суперечать один одному, відповідають фактичним даним у кримінальному провадженні та висновкам судово-медичних експертиз щодо механізму та локалізації тілесних ушкоджень у потерпілої, підстав у свідків і потерпілої щодо оговорення обвинуваченого в судовому засіданні не встановлено, а тому такі покази свідків і потерпілої суд розцінює як допустимі та належні докази.
Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував, що обвинувачений раніше не судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою спеціальною освітою, , працює водієм в КП «Тролейбусне депо № 2», за місцем мешкання характеризується посередньо.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Надаючи оцінку твердженню обвинуваченого щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
На думку колегії суддів, жоден з доводів апелянта не знайшов свого підтвердження та спростовується матеріалами справи, а тому сприймається колегією суддів як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Таким чином, ґрунтуючись на принципах призначення покарання, визначених положеннями КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю відповідає меті його призначення та направлене на досягнення позитивних змін в особистості обвинуваченого.

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17 09 2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16 10 2008 року).

З урахуванням викладеного, підстав для зміни чи скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст. 376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 06 2021 року по справі щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

___________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4