Справа 350/1479/21
Номер провадження 1-кп/350/170/2021

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2021 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 Кримінального кодексу України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
встановив:
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.
В результаті протиправних хуліганських дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також осіб, відносно яких матеріали виділено в окреме провадження було порушено громадський порядок та зірвано відпочинок ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які в даному кримінальному провадженні відмовилися бути потерпілими, потерпілого ОСОБА_7 , а також мешканців сусідніх будинків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а потерпілому ОСОБА_7 крім того спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа із незначним зміщенням відламків, які згідно висновку експерта від 22.06.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, синці в ділянці голови, краєвий перелом коронки 1 -го зуба на верхній щелепі справа, краєвий перелом коронки 1-го, 2-го зубів на верхній щелепі зліва, краєвий перелом коронки 1-го зуба на нижній щелепі зліва, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнали повністю, та пояснили суду, що вчинили злочин за вищенаведених судом обставин. У вчиненому щиро розкаялися, висловили жаль з приводу вчиненого, пояснили, що зробили для себе правильні висновки, та просили суд суворо їх не карати. Також, просять суд не допитувати свідків та не досліджувати письмові докази, оскільки повністю погоджуються з висновками досудового розслідування.
Суд вважає, що показання обвинувачених є послідовними і логічними, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ними змісту обставин правопорушення, їх добровільності та істинності їх позиції.
Потерпілий ОСОБА_7 не заперечив щодо розгляду кримінального провадження в порядку ст.349 КПК України, дав показання, якими підтвердив, що правопорушення відносно нього вчинено за обставин зазначених в обвинувальному акті. Просить суворо не карати обвинувачених, претензій до них немає, оскільки вони добровільно відшкодували завдану йому матеріальну та моральну шкоду.
Враховуючи пояснення обвинувачених, а також те, що вони не оскаржують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні доказів у справі, розуміють неможливість у подальшому оскаржити дані фактичних обставин в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості їх позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинувачених та потерпілого, дослідженням даних, які характеризують особу винних.
Дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органом досудового розслідувння правильно кваліфіковані за ст.296 ч.2 КК України, оскільки вони грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченим суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст.296 ч.2 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, офіційно не працює, одружений, має на утриманні двоїх мололітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КНП «Рожнятівська багатопрофільна лікарня» РСР не перебуває.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не працює та не одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку в наркологічному та психоневроголічному кабінетах КНП «Рожнятівська багатопрофільна лікарня» РСР не перебуває.
Судом встановлено, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України є визнання своєї вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, думка потерпілого щодо призначення не суворого покарання, що вони є особами молодого віку, а обвинуваченому ОСОБА_3 ще й утримання малолітніх дітей.
Обставин, які обтяжували б покарання обвинуваченим судом не встановлено.
Призначаючи покарання, суд враховує положення ст.50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами».
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснює, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й, зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України, а також роз`яснень, наведених у вищезазначені постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 (п.8), призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції інкримінованого йому злочину, однак з урахуванням обставин, якими є визнання своєї вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, перебування на його утриманні двоїх малолітніх дітей, добровільне відшкодування завданої шкоди, прохання потерпілого сувого не карати обвинуваченого та його молодий вік, які на переконання суду пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставин його вчинення, суд вважає за необхідне застосувати до призначеного покарання ч. 1 ст. 69 КК України, і призначити більш м`який вид основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 2 ст. 296 КК України, у виді штрафу,оскільки таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, беручи до уваги обставини, якими є визнання своєї вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, прохання потерпілого суворо не карати обвинуваченого та його молодий вік, які на переконання суду пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_15 , вважає за необхідне застосувати до призначеного покарання ч. 1 ст. 69 КК України, і призначити більш м`який вид основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 2 ст. 296 КК України, у виді штрафу, оскільки таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись, ст.ст. 368 - 370 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.2 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 ( п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 ( вісім тисяч п`ятсот ) гривень.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.2 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 ( п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 ( вісім тисяч п`ятсот ) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити обвинуваченим та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.
Суддя: