Справа № 738/488/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/78/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.018.270.170.000.546, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого, на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2019 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому, у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ухвалено рахувати з часу його затримання з 12 листопада 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1144 грн. 00 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення. Також просить допитати свідків та визнати недопустимими докази, перелік яких зазначений в апеляційній скарзі. У разі аргументованого незадоволення доводів сторони захисту, просить пом`якшити призначене його підзахисному покарання. Зазначає, що вина ОСОБА_8 не доведена доказами, наданими стороною обвинувачення. Зокрема, обвинувачений вину не визнав, показання під час слідчого експерименту надавав зі слів працівників поліції, які, окрім іншого, чинили на нього фізичний тиск. Очевидці даного злочину відсутні, а допитані судом 1 інстанції потерпіла та свідки не повідомили про те, що вбивство вчинив саме його підзахисний, їх показання не спростовують свідчення обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення злочину. При цьому, на думку сторони захисту, суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_11 (сусідка) та ОСОБА_12 (співмешканка померлого). Також не підтверджують вину обвинуваченого і письмові докази у справі, зокрема, документи та висновки експертів. Крім того, висновок експерта № 177-ц (том 1 а.п. 190-191) не є конкретним, оскільки встановлює, що присутність слідів крові загиблого лише не виключається і лише в якості домішку. Протокол проведення слідчого експерименту, (том 1 а.п. 140-142) на його думку, є недопустимим доказом, оскільки отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченого, так як останній не є власником або володільцем будинку, де проводилась дана слідча дія. Згоди на проведення слідчого експерименту в будинку він не надавав, крім того, добровільна згода всіх осіб, які володіють і користуються домоволодінням, відсутня. Під час проведення слідчого експерименту на обвинуваченого був фізичний та психологічний тиск з боку працівників поліції. Суд, з метою перевірки вказаних обставин, звернувся до прокуратури, проте відповідь не отримав, тому висновки суду про відсутність такого насильства є сумнівними. На думку сторони захисту, постанова слідчого від 08.02.2019 року про залучення спеціаліста ОСОБА_13 , (том 1 а.п. 145) який, начебто, має спеціальні навички рукопашного бою та протокол огляду документа (том 1 а.п. 146-148) з участю цього спеціаліста, є недопустимим доказом, так як в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, що ОСОБА_13 є спеціалістом в даній галузі, що викликає сумніви, до того ж він є працівником поліції, проходить службу разом зі слідчим, який проводив досудове розслідування. Звертає увагу, що обґрунтування висновків суду про «явну фізичну перевагу ОСОБА_8 над ОСОБА_14 » є припущенням, до того ж таке рішення суду є некоректним. Також зазначає, що під час призначення покарання судом не було враховано протиправну поведінку загиблого, яка передувала трагічній події. Зокрема, потерпілий раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти здоров`я та життя людини, відбував покарання у місцях позбавлення волі, за показаннями свідків постійно ходив з ножем, зловживав спиртними напоями, ніде не працював. Його підзахисний вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше перебував на службі в органах міліції, за службовими характеристиками на той час характеризувався позитивно, за місцем проживання характеризується посередньо, на його утриманні перебуває мати, яка є особою похилого віку, крім того, потерпіла просила суд суворо його не карати. Вказані обставини надають можливість суду призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання.

До апеляційної скарги захисника від обвинуваченого надійшли доповнення, які за своїм змістом дублюють її.

Як встановив доведеним суд І інстанції, 11 листопада 2018 року, в період часу з 21 год. 00 хв. до 00 год. 00 хв., 12 листопада 2018 року (більш точного часу не встановлено), між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , які знаходились в приміщенні кухні у будинку по АДРЕСА_1 , під час розпивання спиртних напоїв виникла сварка на ґрунті тривалих особистих неприязних стосунків, обумовлених взаємними образами, яка переросла в бійку, під час якої у ОСОБА_8 раптово виник умисел направлений на заподіяння смерті ОСОБА_14 у зв`язку з чим ОСОБА_8 , утримуючи ОСОБА_14 за руку, завернену за спину, взяв з підлоги кухонний ніж та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді настання смерті і бажаючи їх настання, умисно завдав ним одного удару ОСОБА_14 в область підлопаткової ділянки грудної клітки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді проникаючого поранення грудей з ушкодженням лівої легені та аорти, що призвело до масивної крововтрати, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких ОСОБА_14 через короткий проміжок часу помер на місці події. Відразу ж після цього ОСОБА_8 перетягнув труп ОСОБА_14 до спальної кімнати вищевказаного житлового будинку, де залишив його на підлозі.

Обвинувачений ОСОБА_8 у місцевому суді вину у висунутому йому обвинуваченні не визнав.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

З матеріалів кримінального провадження видно, що умисні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 115 КК України.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, за ухвалою місцевого суду від 16 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2019 було внесено відомості №0000112 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 365 КК України, щодо перевищення службовими особами Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області службових повноважень щодо ОСОБА_8 .. 30.03.2021 кримінальне провадження №0000112 від 17.05.2019 постановою Державного бюро розслідувань закрито у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Вищевказана постанова була оскаржена захисником. 21.10.2021 Печерський районний суд м. Києва виніс ухвалу у справі №575/32403/21-к (вчинення проти ОСОБА_15 протиправних діянь посадовими особами Менського РВ поліції), що безпосередньо пов`язана з розглядом апеляційної скарги щодо обвинуваченого ОСОБА_15 , скасувавши постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у кримінальному провадженні ЄРДР за №0000112 від 17.05.2019 на підставі п.п. 2, 10 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Враховуючи, що строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчився та, крім того, що сам обвинувачений вперше заявив про тиск на нього лише при розгляді в суді першої інстанції, тобто через кілька місяців від часу, коли, за його словами, відбулися описані ним події, доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд вірно визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду та міри покарання, місцевий суд також в повній мірі врахував що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив умисний особливо тяжкий злочин, від якого настали тяжкі наслідки смерть людини, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації та проживання характеризується негативно, неодружений, не має постійної роботи, не є особою з інвалідністю та не є пенсіонером.

Показання обвинуваченого в суді та невизнання ним своєї вини колегія суддів розцінює як захисну версію з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що місцевий суд вірно призначив покарання, передбачене санкцією інкримінованої статті КК України, воно відповідає характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим, даним, що характеризують його особу і є достатнім та справедливим, тому підстав для скасування чи зміни вироку місцевого суду не вбачає.

До пояснень в апеляційному суді ОСОБА_16 яка є рідною сестрою обвинуваченого, колегія суддів відноситься критично, бо вона заявила про катування лише в місцевому суді. А апеляційному суду пояснила, що коли зайшла до кабінету де обвинувачений був прикутий кайданками однією рукою до батареї, то тілесних ушкоджень у нього на відкритих ділянках шкіри не бачила.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4