Справа № 643/2296/22
Провадження № 1-кс/643/817/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2022 м.Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні погоджене прокурором Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_7 , клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002585 від 30.12.2021, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді від 15.02.2022 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якого 16.02.2022 було розшукано правоохоронними органами та 17.02.2022 доставлено до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 зазначено наступне.
У провадженні слідчого відділу Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0002585 від 30.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.12.2021 близько 02:50 год., ОСОБА_5 разом з трьома особами чоловічої статі, в якості пасажирів таксі «Болт» здійснили поїздку на автомобілі Део Ланос, д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого був раніше не знайомий йому ОСОБА_8 . Після завершення поїздки, прибувши за адресою: АДРЕСА_2 , між водієм та пасажирами виник словесний конфлікт з приводу сплати проїзду. На прохання ОСОБА_9 на місце прибув його знайомий ОСОБА_10 , який також вступив у конфлікт з вищевказаними особами. Під час словесного конфлікту ОСОБА_10 , підійшов до свого автомобіля Кіа, д.н.з. НОМЕР_2 , звідки дістав дерев`яну палицю у формі бити, яку почав тримати в руках з метою самозахисту. У цей час в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень раніше не знайомому йому ОСОБА_10 , з метою реалізації якого, ОСОБА_5 повалив ОСОБА_10 на землю та забрав з рук останнього дерев`яну палицю у формі бити. Далі, ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію вказаного злочинного умислу, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, умисно, використовуючи в якості знаряддя злочину невстановлений під час досудового розслідування предмет, за зовнішніми ознаками схожий на дерев`яну палицю у формі бити, яку тримав у руках, бажаючи спричинити ОСОБА_10 тілесні ушкодження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та, бажаючи їх настання, в той час коли ОСОБА_10 знаходився в положенні лежачи на землі, ОСОБА_5 , діючи умисно, наніс ОСОБА_10 вищевказаним не встановленим під час розслідування предметом у формі дерев`яної палиці в хаотичному порядку понад 20 ударів по тулубу, рукам, ногам, ігноруючи прохання і зауваження ОСОБА_10 припинити протиправні дії відносно нього, чим спричинив останньому відповідно до висновку судово-медичної експертизи: синці тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, що відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (п. 2.3.2. «б» п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Після чого, ОСОБА_5 , тримаючи правою рукою предмет, за зовнішніми ознаками схожий на дерев`яну палицю у формі бити, зі значною силою наніс нею ОСОБА_10 три удари в область голови та 2 удари в область правої скроні, чим спричинив останньому відповідно до висновку судово-медичної експертизи: важку черепно-мозкову травму, синці обличчя, забиту рану скроневої ділянки справа, забиту рану лобової ділянки зліва, перелом кісток склепіння та основи черепа (перелам виличної кістки справа без зміщення, перелом скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, довжиною, довжиною 3,5 см. без зміщення фрагментів), крововилив над твердою мозковою оболонкою у вигляді епідуральної гематоми на рівні скроневої частки справа (прилягаючий до скроневої кістки справа на рівні перелому), травматичний субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку, що у сукупності відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки життя ( п. 2.1.3. «б», «в») «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Після завершення своїх злочинних дій, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник.
Сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та є достатні підстави вважати, що у останнього можуть виникнути передбачені ч.1 ст.177 КПК України спроби: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи обґрунтованість підозри, особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, сторона обвинувачення просить обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам зазначеним вище.
У судовому засіданні прокурор та слідчий подане клопотання підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Прокурор додатково зазначив, що ризик вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення обґрунтовується фактом його засудження за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто за умисне легке тілесне ушкодження.
Підозрюваний просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, частково визнав вину, вказав, що мав місце самозахист, оскільки перший удав завдав потерпілий.
Захисник проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за місцем фактичного проживання підозрюваного. Зазнав, що наведені ризики впливу на потерпілого та свідків, а також вчинення нового злочину є лише припущеннями сторони обвинувачення. Вказував, що його підзахисний має сталі соціальні зв`язки, а саме матір та брата з якими разом мешкає, неофіційно працює.
Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали провадження та зміст клопотання встановлено наступне.
Слідчим відділом Харківського районного управління поліції №2 ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0002585 від 30.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
В рамках даного провадження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Повідомлення про підозру вручено матері підозрюваного - ОСОБА_12 11.02.2022 о 10:25, для подальшої передачі ОСОБА_5 , що відповідно до положень ст.ст. 135, 278 КПК України є належним врученням повідомлення про підозру.
Ухвалою слідчого судді від 15.02.2022 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.191 КПК України затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.
Згідно із протоколом затримання ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали слідчого судді 16.02.2022 о 14:15 год., та доставлено до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 17.02.2022 о 12:20 год., тобто в межах тридцяти шести годинного строку.
Підозрюваному 16.02.2022 о 14:00 вручено копію повідомлення про підозру. Клопотання про обрання запобіжного заходу отримано підозрюваним та його захисником 16.02.2022 о 17:25, допущених стороною обвинувачення порушень під час судового розгляду не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених ч.1 даної статті.
Поняття «обґрунтована підозра», з огляду на викладені в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» висновки означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати безстороннього спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
На переконання слідчого судді, фактів й інформації, які переконливо свідчать про причетність до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 , підозри.
Так, у даному випадку, суд вважає, що підозра ОСОБА_5 є обґрунтованою та підтверджується: заявою ОСОБА_10 про вчинене відносно нього кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 13.01.2022; протоколом огляду речей від 13.01.2022 за участю потерпілого; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_5 , як особу, котра спричинила йому тілесні ушкодження; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході якого ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_5 , як особу, котра спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_10 ; висновком судово-медичної експертизи, яким встановлено наявність у ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень; протоколом огляду речей (відеозапису), яким зафіксовано, момент спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень; рапортом о/у КП ХРУП №2, яким в ході моніторингу соціальних мереж виявлено фотознімки ОСОБА_5 , безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, зі знаряддям злочину; протоколом обшуку від 11.02.2022, в ході якого виявлено верхній одяг, в якому ОСОБА_5 перебував під час вчинення злочину; протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; протоколом огляду речей за участю свідка ОСОБА_16 .
При цьому судом враховується, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Під час судового засідання вивчалось питання наявності передбачених ст.177 КПК України ризиків поведінки підозрюваного, що ускладнить або унеможливить встановлення об`єктивної істини у справі, або обумовлять можливість продовження протиправної поведінки, тощо.
Слідчий суддя зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Під час розгляду клопотання стороною обвинувачення доведений ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з огляду на тяжкість та реальність майбутнього покарання.
Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній буде переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання.
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слідчий суддя враховує дані, що характеризують ОСОБА_5 який офіційно не працює, законних джерел отримання заробітку не має, міцні соціальні зв`язки чи інші обставини, які утримують останнього від спроби втечі також відсутні.
Незважаючи на зазначення стороною захисту наявності у підозрюваного сталих соціальних зв`язків, а саме матері та брата, слідчий суддя відмічає, що ці особисті обставини самі по собі не можуть виключати ризик переховування підозрюваного з метою уникнути кримінальної відповідальності, через що слідчий суддя вважає, що процесуальні обов`язки підозрюваного ним з великою долею вірогідності можуть бути проігноровані. Так, підозрюваний ОСОБА_5 одразу після вчинення злочину покинув місце події, ігнорував виклики його до слідчого, що підтверджуються доданими до клопотання матеріалами. У зв`язку з цим слідчим було ініційовано примусовий привід підозрюваного до суду для розгляду даного клопотання. При цьому, явка підозрюваного до слідчого органу не була добровільною, а відбулась завдяки оперативним діям спрямованим на встановлення його місця знаходження. Тобто зазначені стороною захисту обставини не запобігли спробам підозрюваного переховуватись від слідства з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
З огляду на те, що під час досудового розслідування предмет, за зовнішніми ознаками схожий на дерев`яну палицю у формі бити, яким підозрюваний наносив тілесні ушкодження потерпілому на даний час не відшуканий, ризик його знищення, пошкодження та переховування продовжує існувати, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України
Також, суд вважає доведеним ризик вчинення підозрюваним дій, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілого та свідків. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що визначено Конституцією Україною як найвища соціальна цінність, в тому числі із застосуванням предмету призначеного для нанесення тілесних ушкоджень. Так, останній може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на потерпілого, свідків, з метою зміни їх показів. Слід врахувати факт того, що ОСОБА_5 знайомий з одним із потерпілих та свідків, що свідчить про те, що йому відомі їх контактні дані, та підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою надання необхідних йому свідчень у майбутньому.
Ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення також не можна виключати. Так, підозрюваний 01.09.2021 засуджений Московським районним судом м. Харкова за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто за умисне спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому, що свідчить про стійкий асоціальний настрій останнього, а також про те, що належних висновків для себе він не зробив.
Як вбачається з п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_5 у силу ст.89 КК України не судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена одночасна сукупність двох підстав для ініціювання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу судом враховуються дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який є громадянином України, зі слів працює неофіційно, не одружений, осіб на утриманні не має, у силу ст.89 КК України не судимий, даних про неможливість за станом здоров`я перебування підозрюваного в умовах тримання під вартою не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання стосовно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вивчав можливість застосування щодо нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, однак, враховуючи обґрунтованість підозри, доведеність чотирьох передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, характер вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, не знайшов для цього підстав. На переконання слідчого судді, інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить належне виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.
У даному випадку ОСОБА_5 , підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Крім того, суд не може лишити поза увагою зухвалість, механізм скоєння кримінального правопорушення, вчинення із застосуванням насильства, що також підтверджує соціальну неприйнятність скоєного діяння та виправдовує вимушене обмеження прав підозрюваного.
Згідно з вимогами ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під вартою передувало затримання з моменту затримання. ОСОБА_5 фактично затримано о 14:15 год., 16.04.2022.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Інкримінований ОСОБА_5 злочин пов`язаний із застосуванням насильства, у зв`язку з цим слідчий суддя заставу не визначає.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 196 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб з моменту фактичного затримання.
Строк тримання під вартою рахувати з 14:15 год., 16.02.2022.
Строк дії ухвали (у частині тримання під вартою) встановити до 14:15 год., 16.04.2022.
Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання ОСОБА_5 під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваного у порядку, передбаченому ст.ст.111, 112 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено о 09:30 годині 21.02.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_1