Справа № 302/1259/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2022смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі: судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретар с/з ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Міжгір`я справу за кримінальним провадженням № 0000454 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Цибульківка, Царичанського району, Дніпропетровської області та мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, на утриманні має двоє малолітніх дітей, раніше не судима,постійного місця праці не має, - про обвинувачення

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
04.10.2019, біля 08.00 години, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно із корисливих мотивів заволоділа офіційним документом - банківською карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 із строком дії до 08/22 року, яка знаходилася в гаманці, що належить її співмешканцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на отримання матеріальних благ та не бажаючи зупинятись на досягнутому, будучи переконаним у своїй безкарності , ОСОБА_4 , завідомо знаючи пароль від вказаної картки ПАТ КБ «ПриватБанк», 04.10.2019 з банкомату за адресою смт. Міжгір`я, вул. Шевченка, 97 здійснила зняття грошових коштів із банківської картки ОСОБА_5 в сумі 1000 тисячі гривень, що з урахуванням відсотків по кредиту заволоділа грошовими коштами на загальну суму 1047 грн. 16 коп. У подальшому ОСОБА_4 здійснила покупки, розплатившись кредитною карткою ОСОБА_5 , в аптечному пункті «Ромашка», що за адресою смт. Міжгір`я, вул. Шевченка 67 на загальну суму 217 гривень та магазині будівельних матеріалів «Добробут», зо за адресою смт. Міжгір`я, вул. Георгія Добри 30 на суму 120 гривень.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяла потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1384 грн. 16 коп.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційного документа та ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе за ч.1 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України визнала повністю, щиро покаялася, підтвердила обставини скоєння кримінальних правопорушень зазначених в обвинувальному акті та пояснила, що вона посварилася із потерпілим, під час сварки просила від нього кошти для придбання ліків на дітей. Однак потерпілий їй відмовив і вона без його дозволу, таємно взяла банківську картку, на яку придбала ліки та розрахувалася за товар у будівельному магазині. Потерпіла просить узяти до уваги , що вона кошти повернула потерпілому і вже більше року не проживає спільно з ним, оскільки потерпілий зловживав спиртними напоями і неналежно утримував дітей. Потерпіла також просить узяти до уваги , що вона не має постійного місця праці,заробляє на життя і утримання дітей тимчасовими не облікованими роботами в громадян.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки такі ніким не оспорюються і постановив обмежитись тільки допитом обвинуваченої і дослідженням документів , що характеризують її особу.

За вищевстановлених обставин суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документа .

За вчиені кримінальні правопорушення , обвинувачена підлягає покаранню.

Суд відхиляє клопотання обвинуваченої, заявлене в судових дебатах про закриття кримінального провадження, бо таке не ґрунтується на законі. Адже обвинувачена вважається такою, що за обставинами кримінального провадження вчинила кримінальні правопорушення не вперше, бо має місце реальна сукупність вчинених кримінальних правопорушень. Таке виключає звільнення від кримінальної відповідальності за положеннями, які передбачені статтями 45, 46, 47, 48 КК України.

По справі встановлено обставини, що пом`якшують покарання винної особи: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, визнання вини.

Судом також встановлено обставину, яка обтяжує покарання винної особи, а саме: вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах(стаття 67 ч.1 п.6-1, ч.2 КК України.

Суд приймає до уваги досудову доповідь, надану органом пробації на підставі зібраної інформації, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, середній ризик небезпеки для суспільства, а також високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, з якої слідує, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, бо вона не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.

Обираючи обвинуваченій вид і розмір покарання до обвинуваченої, суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень , що віднесені статтею 12 КК України до кримінальних проступків, які характеризуються умисною формою вини. Суд констатує, що наслідки кримінальних правопорушень усунуті обвинуваченою повністю, бо шкода, яка завдана потерпілому, обвинуваченою відшкодована добровільно на стадії досудового розслідування кримінального провадження. Суд бере до уваги особу винної, яка раніше не судима, позитивно характеризується з місця проживання, відсутність претензій з боку потерпілого, заподіяна шкода відшкодована в повному обсязі, а також, що обвинувачена не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, з урахуванням наявності пом`якшуючих та обтяжуючої обставин, суд вважає, що виправлення винної особи можливе без реальної ізоляції її від суспільства .

При призначенні покарання за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 185 ч.1 КК України суд бере до уваги, що за обставинами справи це кримінальне правопорушення вчинено до набрання чинності законом України № 2617-УІІІ від 22.11.2018, який вступив у дію з 01.07.2020. Цим законом максимальне покарання за це кримінальне правопорушення декриміналізовано, тобто замість позбавлення волі визначено більш м`який вид покарання у виді обмеження волі, а мінімальне покарання посилено, тобто збільшено розмір штрафу. Натомість інші альтернативні покарання санкції цієї статті не змінені. Суд вважає, що достатнім і співмірним покаранням за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.1 КК України, виходячи з альтернативних видів покарання, які підлягають застосуванню до обвинуваченої, - слід обрати покарання у виді громадських робіт на мінімальний строк. Адже покарання у виді обмеження волі до обвинуваченої не може бути застосовано, бо вона має на утримання двоє малолітніх дітей віком 8 і 10 років, що стверджено довідкою Міжгірської селищної ради про склад сім`ї. Виправні роботи не можуть також застосовуватись, бо обвинувачена не має постійного місця праці. Натомість арешт є недоцільним покаранням , бо такий відбувається в ізольованих умовах. Це покарання є не співмірним з учиненим діянням і не відповідає особі, яка не є на стільки суспільно-небезпечною, тобто це покарання суд визнає занадто суворим.

При цьому суд враховує приписи статей 60 ч.3, 61 ч.3, 57 ч.1 КК України.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 357 ч.1 КК України не має підстав для застосування покарання у виді обмеження волі відповідно до положень статті 61 ч.3 КК України та вищезазначених обґрунтувань.

За вчинення цього кримінального правопорушення обвинувачену доцільно покарати мінімальним штрафом, передбаченим статтями 357 ч.1, 53 ч.2 КК України, узявши до уваги тяжкий майновий стан обвинуваченої, яка заявила, що не має коштів для сплати штрафу в розмірі, запропонованому прокурором.

Згідно з положеннями статті 70 ч.1 КК України до обвинуваченої доцільно застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням і остаточно призначити покарання для ОСОБА_4 у виді громадських робіт. Це покарання є реальним для відбуття обвинуваченою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільного позову та процесуальних витрат немає.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України і призначити покарання:

- за ч.1 ст. 185 КК України громадські роботи на строк 80 годин;

- за ч.1 ст. 357 КК України штраф у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян . що відповідає сумі 510 грн.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді громадських робіт строком на 80 годин.

Речові докази: квитанція про рух грошових коштів від 09.10.2019, які знаходяться при матеріалах провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000454, що зберігається в Хустській окружній прокуратурі; банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 повернути власнику за поданою потерпілим ОСОБА_5 заявою.

Апеляційну скаргу на вирок суду можде бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення .

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались згідно з ст.349 ч. 3 КПК України , - не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку його апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя: ОСОБА_1