Дата документу 04.10.2021 Справа№ 337/1093/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/1093/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1008/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 23 лютого 2021 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2021 року, більш суворим, призначеним цим вироком, призначено остаточне покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні 3 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

18 лютого 2021 року приблизно о 16.30 год. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «Сільпо» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Інженера Преображенського, буд. 13, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з вітрини пляшку вірменського коньяку «Гюмрі 7 років», об`ємом 0,7 л, вартістю 359,20 грн., яку сховав у свій одяг і пройшов повз касову зону, не розплатившись за товар, однак не закінчив свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий охороною магазину.

Крім того, 19 лютого 2021 року приблизно о 15.30 год. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «Сільпо» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 9, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з полиці пляшку віскі «Jameson», об`ємом 0,5 л, вартістю 365,83 грн., який сховав у свій одяг і пройшов повз касову зону, не розплатившись за товар, однак не закінчив свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий охороною магазину.

Крім того, 23 лютого 2021 року приблизно о 12.20 год. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «ТРАШ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 27, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, викрав з полиці пляшку вірменського коньяку «Вірменський 3 зірки», об`ємом 0,5 л, вартістю 124,16 грн., пляшку коньяку «Старий Кахеті 5 зірок», об`ємом 0,5 л, вартістю 207,50 грн., усього на загальну суму 331,66 грн., які сховав у свій одяг і пройшов повз касову зону, не розплатившись за товар, однак не закінчив свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий охороною магазину.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що застосовуючи ст. 75 КК України, суд першої інстанції належним чином не мотивував своє рішення, не навів підстав, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

Так, суд першої інстанції не врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, а також дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює, після притягнення до кримінальної відповідальності продовжив вчинення злочинів аж до дня ухвалення стосовно нього вироку, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає.

Крім того, ОСОБА_7 раніше був засуджений до покарання у виді громадських робіт, яке не відбував, і звільнивши його від відбування остаточного покарання з випробуванням, суд фактично змінив попередній вирок суду, який набрав законної сили, і відповідно до якого обвинувачений мав реально відбувати покарання у виді громадських робіт.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 місяців арешту, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у вигляді 3 місяців 5 днів арешту, а в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі, обвинуваченого ОСОБА_7 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких злочинів, визнав щире каяття за обставину, що пом`якшує покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, врахував дані про особу обвинуваченого, який на момент вчинення злочинів раніше судимим не був, на момент ухвалення вироку засуджений за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, не працює, стабільного джерела доходу не має, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, у зв`язку з чим, прийшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання без ізоляції від суспільства, зі звільненням від його відбування з випробуванням.

Проте, суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_7 хоча й на момент вчинення інкримінованих йому злочинів дійсно раніше судимий не був, проте він достовірно знав, що у відношенні нього розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні крадіжки 2 лютого 2021 року, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання апеляційний суд враховує як вищевказані обставини, що не були належним чином взяті до уваги судом першої інстанції, так і дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, стійких соціальних зв`язків не має, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, але з 4 березня 2019 року по 10 квітня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Психотичний, галюцінаторно-маячний розлад внаслідок вживання ПАР», не працює, стабільного джерела доходу не має, суспільно-корисною працею не займається, що у сукупності з вчиненням виключно корисливих кримінальних правопорушень свідчить про те, що він заробляє на життя шляхом вчинення злочинів.

Зазначене свідчить про те, що покарання з випробуванням не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.

Разом з тим, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин, визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та дані, які позитивно характеризують його особу, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді арешту в мінімальних межах санкції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 місяців арешту, з призначенням на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2021 року, остаточного покарання у вигляді 3 місяців 5 днів арешту, з його реальним відбуванням, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання, колегія суддів враховує також і відомості, повідомлені обвинуваченим та прокурором безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду з приводу того, що покарання у вигляді громадських робіт ОСОБА_7 23 червеня 2021 року відбув повністю.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2021 року, призначити остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) місяців 5 (п`яти) днів арешту.

Зарахувати у строк призначеного покарання за правилами ст. 72 КК України з розрахунку 1 дню арешту відповідає 8 годин громадських робіт відбуте повністю покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2021 року у вигляді 80 годин громадських робіт, що дорівнює 10 (десяти) дням арешту.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4