Справа № 152/1147/21
В И Р О К
іменем України

06 жовтня 2021 року м. Шаргород

Справа №152/1147/21

Провадження №1-кп/152/106/21

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинувальним актом від 16.09.2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 10.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садківці, Шаргородського району Вінницької області, фактичне і зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого 25.06.2021 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та угоду про визнання винуватості від 16.09.2021 року, укладену між виконувачем обов`язків начальника Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , якому надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні на підставі ст.37 КПК України, з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_3 з другої сторони, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 ,

з участю сторін кримінального
провадження

зі сторони обвинувачення:
в.о. начальника Шаргородського
відділу Жмеринської окружної
прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Прокурором у кримінальному провадженні в.о. начальника Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000089 10.09.2021 року, направлено до Шаргородського районного суду обвинувальний акт від 16.09.2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.06.2021 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк сто шістдесят годин, після ознайомлення 02.08.2021 року у Жмеринському районному секторі №2 філії ДУ «Центр пробації у Вінницькій області» з порядком і умовами відбування зазначеного виду покарання та попередження про наслідки ухилення від відбування покарання, будучи направленим для відбування покарання у виді громадських робіт у Джуринську сільську раду Жмеринського району Вінницької області, до відбування якого мав приступити з 04.08.2021 року, до відбування покарання згідно із запланованим графіком 16.08.2021 року, 17.08.2021 року, 18.08.2021 року не приступив без поважних причин, у зв`язку із чим був письмово попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України у випадку продовження порушення порядку та умов відбування покарання. Проте, і після винесення письмового попередження обвинувачений ОСОБА_3 не приступив до відбування покарання у виді громадських робіт без поважних на те причин, порушивши встановлений графік відбування покарання, та з 16.08.2021 року по 30.08.2021 року умисно ухилився від відбування покарання, не приступивши до повного відбування громадських робіт, ігноруючи вимоги приступити до відбування покарання, не відбувши, таким чином, 124 години громадських робіт.

Органом досудового розслідування вірно кваліфіковано дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Під час проведення досудового розслідування 16.09.2021 року між прокурором у кримінальному провадженні в.о. начальника Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника останнього - адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000089, яка направлена до суду разом із обвинувальним актом.

Так, судом встановлено, що означена угода про визнання винуватості, укладена 16.09.2021 року між в.о. начальника Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000089, та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника останнього адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468-470, 472 КПК України.

З означеної угоди про визнання винуватості від 16.09.2021 року вбачається, що її сторони прокурор ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000089 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення; правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України, яка ніким не оспорюється; ОСОБА_3 повністю беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючу покарання ОСОБА_3 обставину його щире каяття і відсутність обтяжуючих покарання ОСОБА_3 обставин; сторони угоди про визнання винуватості узгодили призначення покарання підозрюваному ОСОБА_3 за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту на строк три місяці, а на підставі ст.ст.71, 72 КК України, до покарання за новим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шаргородського районного суду від 25.06.2021 року у виді 124 годин громадських робіт із розрахунку, що одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт та призначити йому остаточне покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці 15 (п`ятнадцять) днів.

При цьому, при узгодженні покарання сторони угоди врахували, що відповідно до класифікації кримінальних правопорушень за ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, є кримінальним проступком, санкція якого передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років, тому згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Сторони угоди надали згоду на призначення узгодженого покарання.

В угоді зазначено, що обов`язки щодо співпраці з правоохоронними органами у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, на ОСОБА_3 не покладаються; у результаті вчинення кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_3 матеріальна шкода не заподіяна.

Також, в угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені і зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить цю угоду затвердити і застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту на строк три місяці, а на підставі ст.ст.71, 72 КК України, до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шаргородського районного суду від 25.06.2021 року у виді 124 годин громадських робіт із розрахунку, що одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт та призначити йому остаточне покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці 15 (п`ятнадцять) днів, зазначив при цьому, що в угоді допущено описку про приєднання повністю невідбутого покарання за попереднім вироком.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він був ініціатором укладення угоди про визнання винуватості і розуміє: надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Також обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні показав, що він розуміє характер пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.389 КК України, щодо якого він беззастережно та повністю визнає себе винуватим при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 16.09.2021 року.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що 25.06.2021 року був засуджений Шаргородським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин. Він був викликаний у орган пробації, де йому було роз`яснено порядок відбування покарання та направлено для його відбування у Джуринську сільську раду. В Джуринській сільській раді він повинен був приступити до відбування громадських робіт з 04.08.2021 року, йому розроблено графік та визначено обсяг робіт. Спершу він відбував громадські роботи та відпрацював 36 годин, а з 16.08.2021 року він громадські роботи не відбував, не дивлячись на те, що був попереджений органом пробації про притягнення до кримінальної відповідальності у разі ухилення від відбування покарання. При цьому, перешкод відбувати покарання не було, але він займався тимчасовими заробітками, тому громадські роботи не відбував.

Крім того, ОСОБА_3 пояснив, що розуміє вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом та дав згоду на застосування узгодженого покарання у виді арешту на строк три місяці, а на підставі ст.ст.71, 72 КК України, до покарання за новим вироком частково приєднується невідбута частина покарання за вироком Шаргородського районного суду від 25.06.2021 року у виді 124 годин громадських робіт із розрахунку, що одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт та призначення йому остаточного покарання у виді арешту на строк 3 місяці 15 днів; заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, зокрема, щодо беззастережного визнання вини.

ОСОБА_3 пояснив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просив цю угоду затвердити і застосувати до обвинуваченого узгоджене в угоді покарання у виді арешту на строк 3 місяці 15 днів.

Вислухавши сторони угоди про визнання винуватості прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника адвоката ОСОБА_5 , перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам чинного КПК України та КК України, суд прийшов до наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України встановлено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, в тому числі , затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.2, 4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного, обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, в тому числі, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (п.1 ч.4). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Як вбачається із обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, яка, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як кримінальний проступок, від цього кримінального правопорушення потерпілих немає.

Зміст угоди про визнання винуватості від 16.09.2021 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні в.о. начальника Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , відповідає вимогам, встановленим в ст.472 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.

Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; істотні для цього кримінального провадження обставини; беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення; відсутність домовленості про покладення обов`язків на обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою; узгоджене покарання та згода обвинуваченого на призначення покарання у виді арешту; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди; характер обвинувачення за ч.2 ст.389 КК України, щодо якого беззастережно визнає себе винуватим; розуміє узгоджене покарання та дає згоду на призначення узгодженого покарання.
Судом з`ясовано, що сторони угоди розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що укладена угода між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК України; дії ОСОБА_3 , що виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України; фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 наявні; узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст.65 КК України, зокрема, ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особі винного.

Відтак, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню в підготовчому судовому засіданні, що відповідає положенням ч.2 ст.474 КПК України, відповідно до якої розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду..

При цьому, суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, зокрема, щире каяття, та вважає, що покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 і попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також, роз`яснено сторонам кримінального провадження їх право змагальності, тобто самостійного обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Сторони кримінального провадження вважають, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України і КК України та підлягає затвердженню.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 надав суду показання, з яких вбачається, що він визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у обвинувальному акті від 16.09.2021 року.

З наведених вище підстав, вивчивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що означена угода, укладена між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України, на підставі ч.2 ст.474 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначається, що застосування спрощеної процедури, зокрема, процедури на підставі угоди про визнання винуватості, має низку переваг для обвинуваченого та правосуддя (скорочена тривалість розгляду справи, швидке визначення винуватості особи та її відповідальності, швидке відшкодування шкоди, заподіяної злочином).

В іншому рішенні ЄСПЛ від 12.04.2012 року у справі «Бабар Ахмад та інші проти Сполученого королівства» ЄСПЛ зробив висновок, що процедура визнання винуватості на підставі угоди є спільним надбанням європейських систем кримінального правосуддя, загальною рисою яких є надання «знижки покарання» в обмін на визнання винуватості до початку судового провадження у кримінальній справі або суттєве співробітництво з правоохоронними органами чи прокурором за умови відповідності такої угоди гарантіям справедливого судового розгляду, закріпленим в п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також, у рішенні в справі «Бортнік проти України» від 27.01.2011 року (п.40), Суд зазначає, що стаття 6 Конвенції не перешкоджає особі добровільно відмовитись відкрито чи опосередковано від свого права на деякі гарантії справедливого суду (див. рішення щодо прийнятності у справі «Квятковська проти

Італії» від 30 листопада 2000 року, та рішення у справі «Піщальніков проти Росії» від 24 вересня 2009 року). Проте, для того, щоб відмова від права брати участь у судовому розгляді була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути

встановлена у недвозначній формі і супроводжуватись мінімальними

гарантіями, співмірними з її важливістю (див. рішення у справі

«Пуатрімоль проти Франції» від 23 листопада 1993 року, пункт 31).

Також, обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді арешту, яке, згідно із ч.1 ст.60 КК України, полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців, так як ОСОБА_3 умисно ухилився від відбування покарання, призначеного вироком Шаргородського районного суду від 25.06.2021 року, що не було пов`язане із ізоляцією його від суспільства у виді громадських робіт (а.с.32-35).

Крім цього, при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 не відбув повністю покарання за попереднім вироком Шаргородського районного суду від 25.06.2021 року 124 (сто двадцять чотири) години громадських робіт (а.с.30-31, 52-53).

При цьому, покарання ОСОБА_3 слід призначати на підставі ст.71 КК України, тобто до призначеного за новим вироком покарання слід частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 15 днів арешту за попереднім вироком Шаргородського районного суду від 25.06.2021 року, з урахуванням правил п.4 ч.1 ст.72 КК України, що одному дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт. Відповідно до правил ст.72 КК України, ста двадцяти чотирьом годинам громадських робіт, що невідбуті ОСОБА_3 за вироком Шаргородського районного суду від 25.06.2021 року, відповідає 15,5 днів арешту (124:8=15,5).

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників підготовчого судового засідання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.314, 368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-377, 472, 473, 474, 475 КПК України, ч.2 ст.389 КК України, суд

засудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 вересня 2021 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 10.09.2021 року, між прокурором у кримінальному провадженні в.о. начальника Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді арешту на строк три місяці.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Шаргородського районного суду від 25.06.2021 року п`ятнадцять днів арешту, і остаточно до відбування ОСОБА_3 призначити покарання у виді арешту на строк три місяці п`ятнадцять днів.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 вираховувати з дня його затримання на виконання цього вироку суду.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1