Справа № 569/960/20
УХВАЛА

29 листопада 2021 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області, в складі суду: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор), обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо обвинуваченого у кримінальному провадженні №0007216 від 26.11.2019 ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Колегією суддів Рівненського міського суду Рівненської області розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263, ст. 348 КК України.

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, і враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкість, а також що заявлені раніше ризики, а саме передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, наразі не перестали існувати, відсутність у обвинуваченого соціальних зв`язків, що він раніше судимий, просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки кримінальне правопорушення у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 вчинено з застосуванням насильства. Просив врахувати що на момент вчинення вказаних кримінальних правопорушень, обвинувачений перебував у розшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків, а також обставини вчинення кримінальних правопорушень, які вказують на те, що обвинувачений є суспільно небезпечною особою, і може вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, і більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачений та захисник, просили застосувати домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За правилами до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Урозумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Про існування ризиків передбачених п.п. 3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

Щодо існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає такий ризик є реальним з огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає довічне позбавлення волі, а також враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, що на час вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений перебував у розшуку на підставі ухвали слідчого судді, та відсутність доказів про існування у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечення його процесуальної поведінки.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

З огляду на існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, обставини вчинення кримінальних правопорушень та їх суспільну небезпечність, тяжкість кримінального правопорушення санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі довічно, тобто у відповідності до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів колегія суддів не вбачає, а тому приходить до висновку про продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 27.01.2022.

Обвинуваченого утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 27.01.2022.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3