Провадження № 274/7319/21
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/416/22

І м е н е м У к р а ї н и
10.03.22 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 274/7319/21 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, зі слів маючого малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , до засудження працював неофіційно, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 23.10.08 Солом`янським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 4, 70 КК України на 5 років позбавлення волі; 2) 23.04.12 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі; 3) 27.10.17 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 162 КК України на 2 роки обмеження волі, відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 18.03.21 направлений до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі,

за ч. 1 ст. 390 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року ОСОБА_3 засуджений до покарання у виді обмеження волі.

18 вересня 2021 року ОСОБА_3 прибув для відбування покарання до державної установи «Бердичівський виправний центр (№ 108)» (далі БВЦ-108), що за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2, де під підпис був ознайомлений з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України та нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарання у виді обмеження волі, правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарання для засуджених до обмеження волі, та попереджений про кримінальну відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 390, 391, 392, 393 КК України.

Будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України, засуджений до обмеження волі ОСОБА_3 24 жовтня 2021 року в період часу з 19 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., розуміючи протиправність своїх дій, умисно, таємно, шляхом перетину основної огорожі, без відповідного дозволу начальника державної установи «Бердичівський виправний центр (№ 108)» самовільно залишив межі вказаного виправного центру та у такий спосіб ухилився від відбування покарання у виді обмеження волі.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ч. 1 ст. 390 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що восени 2021 року він приїхав відбувати покарання у виді обмеження волі до виправного центру у м. Бердичеві по вул. Низгірецькій, 2. При прибутті у виправний центр для відбуття він підписував правила поведінки засуджених, попередження про кримінальну відповідальність. Пробувши місяць у центрі, по телефону отримав повідомлення про сімейні проблеми, які міг вирішити лише він. Дозволу на виїзд він не мав, не був вакцинованим, тому самовільно залишив центр. Ввечері, після перевірки, десь о 19.30, коли ніхто не бачив, переліз через забор центру. Потім сів на маршрутку і поїхав в Київ до матері. Місяць був у Києві, ніяких злочинів не вчиняв, потім сам подзвонив заму начальника виправного центру, повідомив про себе, через декілька годин приїхали оперативники та затримали. Вину визнає, кається, просить врахувати, що у нього є маленька дитина, він є фактично єдиним годувальником, його мати залишалася в Києві, її потрібно доглядати, він має намір захищати Україну, тому просить визначити строк поменше.

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 390 КК України, як самовільне залишення місця обмеження волі вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає: рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 390 КК України, є нетяжким злочином.

Обвинувачений раніше судимий, за місцем відбування покарання за незначний проміжок часу характеризувався посередньо, стягнень, заохочень не мав.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий, раніше відбував покарання у виді позбавлення волі, вчинив злочин, пов`язаний із уникненням від відбування покарання у виді обмеження волі і скоїв злочин, відбувши лише місяць у виправному центрі, подальше відбуття покарання у виді обмеження волі не змінить умов і режиму такого покарання, тобто не усуне причини та умови скоєння злочину, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе. І лише враховуючи визнання вини обвинуваченим, його щире каяття, суд приходить висновку про можливість призначення ОСОБА_3 строку покарання ближче до мінімального, встановленого в санкції статті. Остаточне покарання обвинуваченому відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України суд призначає за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року.

На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у провадженні не подано.

Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Підстав для зміни чи скасування обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи особу обвинуваченого і його процесуальну поведінку, що передувала скоєнню злочину, а саме те, що ОСОБА_3 уникав відбування покарання у виді обмеження волі, приймаючи до уваги призначене покарання, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік 04 (чотири) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 суд призначає за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року, та визначає ОСОБА_3 до відбуття 01 (один) рік 06 (шість) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_3 обчислювати з 10 березня 2022 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 залишити попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 09.11.21 до 09.03.22 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1