Житомирський апеляційний суд
Справа №935/3427/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року,
в с т а н о в и в:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт у виді тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, на вилучені під час особистого обшуку 01.12.2021 об`єкти, з метою збереження речових доказів на: мобільний телефон «Ксіомі нот 7» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картами № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору, тактичні рукавички чорного кольору, маску типу «Балаклава» чорного кольору з зображенням малюнку у вигляді нижньої частини черепа - у виді заборони відчуження, розпорядження та користування цим майном.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого повернути арештоване майно ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон «Ксіомі нот 7» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картами № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору, тактичні рукавички чорного кольору, маску типу «Балаклава» чорного кольору з зображенням малюнку у вигляді нижньої частини черепа. При цьому, звертає увагу на те, що останнім днем подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна є 02.12.2021, тому, слідчий прострочив строк на подання клопотання і повинен був повернути майно ОСОБА_8 03.12.2021, чого зроблено не було. Наголошує, що арештоване майно - мобільний телефон «Ксіомі нот 7» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картами № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору, тактичні рукавички чорного кольору, маску типу «Балаклава» чорного кольору з зображенням малюнку у вигляді нижньої частини черепа - не може слугувати доказом вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.1 ст.345 КК України. Вважає, що подальше перебування арештованого майна під арештом, грубо порушує законні права та інтереси володільця цього майна - ОСОБА_8 , що є неприпустимим. Слідчий та суд вийшли за межі обставин, які підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні. Крім того, вказане майно перебуває в розпорядженні органу досудового розслідування з 01 грудня 2021 року, де за зазначений період часу вони могли бути оглянуті, з них могли бути зняті будь-які сліди та отримана необхідна для кримінального провадження інформація.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Як вважає апеляційний суд, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, надав достатні і належні докази тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.
Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно (а.п.1-3), в провадженні СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000325 від 01.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 грудня 2021 року близько 08 години 40 хвилин ОСОБА_8 , спільно з невстановленими особами, шляхом перепригування через паркан, потрапив на територію ДП «Укроборонсервіс- М», яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Волицька ОТГ, с. Івниця, вул. Садова, 2, де ОСОБА_8 висловив погрози застосування насильства до охоронника працівника УПО Житомирської області ОСОБА_9
01.12.2021 відомості по даному факту внесено до ЄРДР №0000325 від 01.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.345 КК України.
01.12.2021 в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час проведення особистого обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон «Ксіомі нот 7» 1МЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картами № НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , в чохлі чорного кольору, запальничку, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , тактичні рукавички чорного кольору, маску типу «Балаклава» чорного кольору з зображенням малюнку у вигляді нижньої частини черепа, наказ про призначення на роботу на ім`я ОСОБА_8 , три ключі.
01.12.2021 мобільний телефон «Ксіомі нот 7» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картами № НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , в чохлі чорного кольору, запальничку, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , тактичні рукавички чорного кольору, маску типу «Балаклава» чорного кольору з зображенням малюнку у вигляді нижньої частини черепа, наказ про призначення на роботу на ім`я ОСОБА_8 , три ключі, було визнано речовим доказом.
02.12.2021 слідчий звернувся до слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області з зазначеним клопотанням про арешт вище зазначеного майна, за результатами судового розгляду слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.
На підтвердження доводів клопотання про арешт майна слідчим додано: витяг з ЄРДР з якого убачається, що 01.12.2021 було зареєстровано кримінальне провадження №0000325 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.345 КК України (а.п.4); протокол затримання особи ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину від 01.12.2021 (а.п.5-7); постанову про визнання речовими доказами від 01.12.2021 (а.п.8-9).
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено слідчим доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на майно, яке вилучене під час проведення 01.12.2021 особистого обшуку ОСОБА_8 , з метою збереження і використання як доказів у кримінальному провадженні.
В свою чергу, слідчий суддя під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.
Крім того, слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на вказане майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати щодо наявності існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.
З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновки слідчого судді про арешт майна викладені в оскаржуваному рішенні, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси як власника майна, так і інших осіб. Слідчий суддя дотримався вимог п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.
Зокрема, у відповідності до норм ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням 02.12.2021 (у відповідності до копії конверту направленого останнім до суду, а.п.10) про арешт майна, яке вилучене під час проведення 01.12.2021 особистого обшуку ОСОБА_8 , тобто в строки та порядку визначеним КПК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що для проведення повного та неупередженого розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, накладення арешту на майно із заборонами є необхідним, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення кримінального правопорушення та підлягає збереженню.
Одночасно, суд апеляційної інстанції враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба.
Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала є обґрунтованою та законною. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року, якою накладено арешт на вилучені під час особистого обшуку 01.12.2021 об`єкти, з метою збереження речових доказів на: мобільний телефон «Ксіомі нот 7» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картами № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору, тактичні рукавички чорного кольору, маску типу «Балаклава» чорного кольору з зображенням малюнку у вигляді нижньої частини черепа - у виді заборони відчуження, розпорядження та користування цим майном, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :