КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6301/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
10 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року, -
прокурора ОСОБА_8 ,
представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
- мобільний телефон Іphone X чорного кольору у кейсі, з ІМЕІ НОМЕР_1 ,всередині якого знаходилась сім-картка оператору мобільного зв`язку з номером НОМЕР_2 ;
- ноутбук марки Lenovo ideaPads/n4В00326282, із зарядним пристроєм до нього та маніпулятором - типу миша марки Аzor;
- жорсткий диск марки Toshiba s/n 3235SВQ1976 та два шнури до нього;
- флеш накопичувач об`ємом 8 гб в формі «пінгвіну»;
- грошові кошти загальною сумою 8800 доларів США та 465 Євро.
Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майноякої, накладено арешт.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як незаконну та необґрунтовану. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, що вилучене 05.10.2021 року за результатами проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- мобільний телефон ІphoneX чорного кольору у кейсі, з ІМЕІ НОМЕР_1 ,всередині якого знаходилась сім-картка оператору мобільного зв`язку з номером НОМЕР_2 ;
- ноутбук маркиLenovo ideaPad s/n4В00326282, із зарядним пристроєм до нього та маніпулятором - типу миша марки Аzor;
- жорсткий диск марки Toshibas/n 3235SВQ1976 та два шнури до нього;
- флеш накопичувач об`ємом 8 гб в формі «пінгвіну»;
- грошові кошти загальною сумою 8800 доларів США та 465 Євро.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вивченням матеріалів клопотання про накладення арешту на майно встановлено, що вони не відповідають вимогам п.п 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки не містять підстав і мети накладення арешту на майно, а також не містять відповідного обґрунтування необхідності такого арешту.
Матеріали клопотання не містять документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном.
Всупереч вимог ч. 3 ст. 170 КПК Українипрокурором також не долучено до клопотання постанови про визнання вилучених під час обшуку речей речовими доказами, а тому взагалі не можливо встановити чи відповідають вилучені предмети, речі та грошові кошти, критеріям ст. 98 КПК України.
Крім того, всупереч вимог абз. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України матеріали клопотання про накладення арешту на майно, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, взагалі не стосуються проведеного обшуку та вилучення майна за вказаною адресою (а/с. 84-101).
Таким чином, прокурором при підготовці та подачі матеріалів клопотання про необхідність накладення арешту на майно, не дотримано вимог, передбачених ст.ст. 170 та 171 КПК України.
Також апелянт вказує на те, що під час розгляду матеріалів вказаного клопотання всупереч вимог ч.2 ст. 173 КПК України слідчий суддя не врахував відсутність правових підстав для арешту такого майна та прийшов до хибних висновків про те, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів. Слідчим суддею допущено порушення строків розгляду відповідного клопотання, а також терміну постановлення ухвали про накладення арешту на майно та всупереч ч. 2 ст. 172 КПК України необґрунтовано останній прийшов до висновку щодо можливості розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно, без повідомлення власника майна.
Апелянт звертає увагу на те, що під час судового розгляду вказаного клопотання, а ні прокурором, а ні судом не було з`ясовано та документально підтверджено, що вилучені предмети, речі та грошові кошти є особистою власністю саме ОСОБА_6 .
Зокрема, не було також встановлено та досліджено, що планшет марки «Lenovo» використовувався виключно для розвитку та навчання її
малолітнього сина ОСОБА_10 , мобільний телефон марки Іphone X також є особистою власністю ОСОБА_6 і на ньому не міститься жодної інформації, яка стосується предмету розслідування, ноутбук марки «Lenovo ideaPad», жорсткий диск марки «Toshiba» і флеш накопичувач об`ємом 8 гб також використовувався виключно для розвитку дитини, перегляду відеофільмів та зберігання особистої інформації, яка жодним чином не відноситься до професійної діяльності її чоловіка - ОСОБА_11 . Вилучені грошові кошти в сумі 8800 доларів США та 465 Євро. Зокрема, грошові кошти в сумі 8800 доларів США належать особисто ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_12 ) та були надані їй бабусею ОСОБА_13 на купівлю автомобіля. В свою чергу, ОСОБА_13 вказані кошти отримала від продажу нерухомого майна, зокрема будинку та земельної ділянки розташованої в Бучанському районі Київської області, що підтверджується договорами купівлі-продажу від 24.06.2021 року. Решта коштів - 465 Євро - особисті заощадження ОСОБА_6 .
Про джерело походження цих коштів ОСОБА_6 повідомляла працівників правоохоронних органів під час проведення обшуку в її квартирі 05.10.2021. Вилучивши особисті кошти ОСОБА_6 , фактично залишили її родину, у тому числі малолітню дитину, без засобів для існування. На даний час ОСОБА_11 втратив роботу, а ОСОБА_6 перебуває у неоплачуваній декретній відпустці по догляду за дитиною.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, до складу якої входять громадяни України та інші особи, у період 2016 - 2021 років організували міжнародну схему із заволодіння коштами фізичних осіб шахрайським шляхом під виглядом залучення інвестицій через спеціально створені веб-ресурси, з використанням електронно-обчислювальної техніки та з подальшою легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних внаслідок вчинення такого суспільно небезпечного протиправного діяння, через афілійовані компанії в Україні та інших країнах світу.
Залучення коштів відбувалося через спеціально створені Інтернет-сайти під назвами: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які нібито дозволяли отримувати прибуток шляхом переведення операцій з купівлі-продажу різних активів (банківських металів, іноземної валюти, крипто валюти, цінних паперів, тощо).
З метою введення інвесторів в оману, за допомогою програмного інтерфейсу сайтів, імітувались угоди з купівлі-продажу активів та фіктивне значне зростання прибутку від вкладених коштів (зазвичай у 100 та більше разів).
Після цього особам, які вклали кошти та подали заявку на виведення прибутку у готівку, телефонували працівники спеціально створених «колл-центрів», розташованих в м. Києві та м. Харкові, які вдаючи з себе представників вказаних торгівельних платформ, обманним шляхом вимагали внесення додаткових коштів у вигляді 15% від отриманого прибутку в якості збору за обслуговування та комісії за переведення в готівку. В подальшому акаунти вкладників блокувались, а розміщені на них кошти привласнювались організаторами шахрайської схеми.
Слід зазначити, що переважна кількість учасників групи осіб, які організували незаконну схему із заволодіння грошовими коштами потерпілих є громадянами України. Також реалізація злочинного плану, розробленого організаторами цієї групи, розпочата на території України, зокрема щодо розроблення програмного забезпечення, яке в подальшому використовувалося для заволодіння коштами іноземних громадян, шляхом шахрайства; оплата за оренди серверів, на яких розміщувалася онлайн-платформи ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та телекомунікаційних послуг.
Так, до Головного слідчого управління Національної поліції України з Офісу Генерального прокурора для організації виконання надійшов запит компетентних органів Сполучених Штатів Америки про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі щодо здійснення фіктивного маркетингу у сфері інвестицій групою злочинців за участі ОСОБА_14 та інших осіб.
У згаданому запиті зазначено, що уповноваженими органами юстиції США здійснюється розслідування кримінальної справи щодо ОСОБА_14 та його співучасників, зокрема громадян України, за фактом порушення кримінального законодавства Сполучених Штатів Америки здійснення фіктивного маркетингу в сфері інвестицій, такі як бінарні опціони, іноземна валюта та інвестування в криптовалюту.
Компетентні органи Сполучених Штатів Америки зазначили про необхідність проведення слідчих дій в «колл-центрах», що розташовані у місті Києві та місті Харкові (Україна), а також проведення слідчих дій стосовно ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .
Зі змісту даного запиту встановлено, що потерпілими від зазначеного злочину є 48 громадян Сполучених Штатів Америки - інвесторів, які зазнали збитків на загальну суму понад 7,5 мільйонів доларів США.
Таким чином, кримінальні правопорушення, які розслідуються Україною та Сполученими Штатами Америки пов`язані між собою, та до їх організації причетні одні й ті ж самі особи.
У зв`язку із викладеним, з метою підтвердження факту вчинення на території Сполучених Штатів Америки злочину органом досудового розслідування скеровано запит про міжнародну правову допомогу до компетентних органів США.
У відповідь на згаданий запит про надання міжнародної правової допомоги від компетентних органів США надійшли матеріали щодо встановлених від вказаної шахрайської схеми потерпілих та спричинених матеріальних збитків, а саме: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у сумі 3 000 000 доларів США; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 у сумі 705 000 доларів США; ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_9 у сумі 674 000 доларів США; ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_10 у сумі 600 000 доларів США; ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_11 у сумі 600 000 доларів США; ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_12 у сумі 540 000 доларів США; ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_13 у сумі 506 500 доларів США; ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_14 у сумі 450 000 доларів США; ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_15 у сумі 413 000 доларів США та ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_13 у сумі 320 000 доларів США.
На даний час орієнтовні збитки від вказаної шахрайської схеми складають близько 7.5 млн. доларів США.
Під час подальшого проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження отримані відомості, які вказують що до вчинення вказаних злочинів можуть бути причетні такі особи, як ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 та інші.
Під час досудового розслідування отримано дані, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , який може бути причетним до вчинення вказаних злочинів та відповідно до відведеної ролі у злочинній організації забезпечив підготовку софту веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 а також організував роботу колл-центру у м. Києві, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
05.10.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час проведення обшуку за вищевказаною адресою знаходилася ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , яка відповідно до матеріалів кримінального провадження та відведеної ролі у злочинній організації надає інформаційну і консультативну підтримку, забезпечує конфіденційність діяльності злочинної організації, допомагає чоловіку ОСОБА_11 у здійсненні злочинної діяльності, яка полягає в організації роботи колл-центру в м. Києві.
В ході проведення вказаного обшуку ОСОБА_6 добровільно видала речі, які зазначені в ухвалі, а саме:
2) мобільний телефон Іphone X чорного кольору у кейсі, з ІМЕІ НОМЕР_1 ,всередині якого знаходилась сім-картка оператору мобільного зв`язку з номером НОМЕР_2 ;
3) ноутбук марки Lenovo ideaPads/n4В00326282, із зарядним пристроєм до нього та маніпулятором - типу миша марки Аzor;
4) жорсткий диск марки Toshiba s/n 3235SВQ1976 та два шнури до нього;
5) флеш накопичувач об`ємом 8 гб в формі «пінгвіну»;
6) грошові кошти загальною сумою 8800 доларів США та 465 Євро.
06.10.2021 року постановою слідчого, вищевказані вилучені речі та документи визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.
2) мобільного телефону Іphone X чорного кольору у кейсі, з ІМЕІ НОМЕР_1 ,всередині якого знаходилась сім-картка оператору мобільного зв`язку з номером НОМЕР_2 ;
3) ноутбука марки Lenovo ideaPad s/n4В00326282, із зарядним пристроєм до нього та маніпулятором - типу миша марки Аzor;
4) жорсткого диску марки Toshiba s/n 3235SВQ1976 та два шнури до нього;
5) флеш накопичувача об`ємом 8 гб в формі «пінгвіну»;
6) грошових коштів загальною сумою 8800 доларів США та 465 Євро.
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення зазначила, що вказані речі та документи є предметами та засобами вчинення кримінального правопорушення та містять відомості, які будуть використані як докази в розслідуваному кримінальному провадженні та під час судового розгляду, у зв`язку з чим, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні арешту на речі, вилучені за адресою: АДРЕСА_1 .
Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. ст. 98, 170 КПК Українипідстав для накладення арешту з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на вказане майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, зокрема, що постановою 06.10.2021 вказані речі та грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони відповідають вимогам ст. 98 КПК України, а також доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження та враховано обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому з метою збереження речових доказів клопотання прокурора підлягає задоволенню, з урахуванням обставин кримінального провадження, що розслідується.
Твердження апелянта, що слідчим суддею допущено порушення строків розгляду відповідного клопотання, а також терміну постановлення ухвали про накладення арешту на майно не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки як вбачається з клопотання про арешт майна воно надійшло до суду та зареєстровано у суді 07.10.2021 /а.с. 1, 107/, що відповідно до календаря відповідає дню четвер, а розглянуто 11.10.2021 року, що відповідає понеділку, тому з урахуванням вихідних днів, слідчим суддею дотримано ч. 1 ст. 172 КПК України.
Однак є слушними доводи апеляційної скарги в частині того, що оскаржувана ухвала постановлена всупереч вимог ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна. Проте колегія суддів не вважає дану обставину істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, як підставу для скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з того, що дана обставина надає право володільцю майна звернутися до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту.
Крім того право володільця майна відновлено під час апеляційного розгляду, під час якого його представник не був обмежений жодним чином щодо висловлення своєї позиції щодо доцільності накладення арешту на майно.
Твердження апелянта, що вилучені грошові кошти в сумі 8800 доларів США та 465 Євро. Зокрема, грошові кошти в сумі 8800 доларів США належать особисто ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_12 ) та були надані їй бабусею ОСОБА_13 на купівлю автомобіля. В свою чергу, ОСОБА_13 вказані кошти отримала від продажу нерухомого майна, зокрема будинку та земельної ділянки розташованої в Бучанському районі Київської області, що підтверджується договорами купівлі-продажу від 24.06.2021 року. не спростовують висновків слідчого судді викладених у оскарженій ухвалі. Оскільки доказів того, що саме 8800 доларів США, які були вилучено за місцем проживання ОСОБА_11 , є тими грошовими коштами, як стверджує апелянт, що були передані ОСОБА_6 на купівлю автомобіля. Докази надані апелянтом підтверджують лише факт можливості наявності у ОСОБА_13 такої суми грошових коштів.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Посилання апелянта на те, що матеріали клопотання не містять постанови про визнання вилучених під час обшуку речей речовими доказами, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду. Однак дана обставина не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки іншими матеріалами, які долучено до клопотання доводиться мета накладення арешту на вказане майно. Більш того, наявність постанови в матеріалах клопотання про арешт майна не може бути єдиною підставою, для задоволення клопотання про арешт майна з метою збереження речових доказів, а дана мета має бути доведена ініціатором клопотання іншими доказами, які можуть вказувати, що майно має відношення до кримінального провадження та відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4