233 № 233/3106/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянув у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження №0000354 від 30 березня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Авдіївка Донецької області, громадянина України, з повною середньою освітою, розлучений, має на утриманні малолітню дочку: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000354 від 30 березня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Одночасно з клопотанням про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу в судове засідання, до суду надійшло клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, враховуючи наявність існуючих ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ст.177 КПК України, а саме, ризику того, що обвинувачений переховувався від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде відповідати особі обвинуваченого та забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні погодився з думкою захисника, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки він обіцяє не ухилятися від суду. Один утримує малолітню дочку. Працював у м. Харкові через що не з`являвся до суду.
Суд, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, приходить таких висновків.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2021 року обвинувачений ОСОБА_5 , у зв`язку з ухиленням від явки до суду, був оголошений у розшук, судове провадження зупинено до розшуку останнього.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2021 року було надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 12 липня 2021 року. Строк дії ухвали шість місяців з дати постановлення ухвали.
Відповідно до протоколу затримання від 21 жовтня 2021 року обвинувачений ОСОБА_5 затриманий 21 жовтня 2021 року о 12 години 50 хвилин на підставі ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2021 року.
21 жовтня 2021 року ОСОБА_5 отримав копію клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.
В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.
ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» та у справі «Харченко проти України»).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України»).
Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.
Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.
Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним, обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .
Враховуючи те, що кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого провадження, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_5 , приходить до висновку про доцільність обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не даючи при цьому оцінки зібраним доказам, а приймаючи до уваги наявність, доведених прокурором, наступних ризиків:
- передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, ризику того, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, що підтверджується тим, що протягом перебування обвинувального акту на розгляді в суді місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_5 не було встановлено, за місцем свого проживання він не проживав, переховувався від суду, був оголошений у розшук, крім того ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, через що наслідки і ризик втечі для нього можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальна відповідальність;
- передбаченого п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризику того, що обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що останній неодноразово не з`являвся до суду, однак про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, неявка ОСОБА_5 в судові засідання впливає на строки розгляду кримінального провадження;
При цьому, прокурором не доведений ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.175 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення та проводження злочинної діяльності, оскільки протягом тривалого часу останній не вчинив жодного кримінального правопорушення.
Також прокурором не доведено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 недостатньо застосувати більш м`які запобіжні заходи для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Оцінено в сукупності також такі обставини: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; особу обвинуваченого, який працює, має на утриманні неповнолітню дочку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом з ним; має постійне місце проживання.
На підставі викладеного та враховуючи особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання у м. Авдіївка Донецької області, працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дочку, яка проживає разом з ним, що свідчить про міцність соціальних зв`язків за місцем фактичного проживання, що на думку суду, дає підстави для відмови у задоволенні зазначеного клопотання, та вважає за необхідне обрати менш суворий запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту, з покладанням на обвинуваченого обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 176-178, 181-184, 193-199, 314-317, 376 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Авдіївка Донецької області, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

1) не залишати місце постійного проживання: квартира АДРЕСА_2 без дозволу прокурора або суду, за винятком необхідності отримання медичної допомоги;

2) прибувати до суду за першою вимогою, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин - завчасно повідомити про це посадову особу або орган, який здійснив виклик;

3) утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками;

4) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 передати для виконання до ВП №1 Покровського РУП ГУНП Донецької області.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.
Контроль за виконанням ухвали покласти прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .
Строк дії ухвали по 21 грудня 2021 року.
Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому, захиснику, прокурору негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1