Єдиний унікальний номер № 285/1297/21
Провадження № 1-кп/0285/460/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Новоград-Волинський
Колегія Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у місті Новоград-Волинський кримінальне провадження № 285/1297/21 0000875)за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чижівка Новоград-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152 КК України
установила:
Прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою на два місяці обвинуваченому, оскільки даний строк закінчується, а розгляд кримінального провадження триває та існують ризики, які встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.
Представник потерпілої, законний представника потерпіла підтримали клопотання прокурора.
Захисник та обвинувачений заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просять змінити на більш м`який.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Строк тримання під вартою закінчується 19.12.2021.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Колегія суддів бере до уваги, що розгляд справи триває, не допитані потерпілі та свідки, тому існує ризик впливу на них обвинуваченим, обвинувачений може переховуватися від суду, суспільну небезпечність вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений може вчинити повторний злочин. Суду не надано доказів наявності у обвинуваченого хвороб, які унеможливлюють тримання його під вартою.
Твердження захисту про безпідставність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку з недоведеністю ризиків, а також посилання на заміну запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів вважає необґрунтованими. Стороною захисту не надано суду належних доказів, які б давали підстави для заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.
Підстав змінити запобіжний захід обвинуваченому на запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою на час розгляду кримінального провадження - не має. Ризики, які зазначені в клопотанні існують і залишаються актуальними та вони виключають можливість зміни його на більш м`який.
Доводи захисника про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає безпідставними, оскільки захисником не наведено доказів щодо зменшення ризиків, які існували під час постановлення слідчим суддею ухвали про обрання та продовження судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.
Колегія суддів звертає увагу, що стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого не змінилися з часу попереднього продовження строку дії запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині.
З огляду на наведене клопотання прокурора є таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 27, 107, 177-178, 369, 371, 372, 314-316 КПК України, суд

постановила:
Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 13 лютого 2022 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуючий:

Судді: