1Справа № 335/7666/21 1-кп/335/210/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2021 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.08.2021. Встановлено розмір застави ОСОБА_5 у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 45 400 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області: отримувач коштів: ТУ ДСА України в Запорізькій області, номер розрахунку (IBAN) UA: 0001205, ДКСУ м. Київ, код отримувача , МФО 820172, призначення платежу застава ОСОБА_5 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2021 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 21 січня 2022 року включно, з утриманням у ДУ „Запорізький слідчий ізолятор, з можливістю внесення застави у розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2021.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливають 21.01.2022, а в найближчий час (до 21.01.2022) призначити до розгляду та завершити розгляд вказаного кримінального провадження неможливо з об`єктивних причин, судом в порядку ст. 331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Прокурори у судовому засіданні просили залишити без змін запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 та продовжити строком на 60 днів, оскільки ризики, що слугували підставами для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого не змінились та продовжують існувати.

Потерпілі та їх представники у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. в матеріалах кримінального провадження наявна заява потерпілого ОСОБА_7 про розгляд справи у його відсутність.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт за адресою його мешкання. Зазначили, що ризики, на які посилається прокурор - відсутні, обвинувачений має постійне місце проживання, не має наміру переховуватися від суду. Вважають, що доцільним буде обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, щодо вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Виходячи з аналізу правових норм кримінального процесуального законодавства, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається з обвинувальних актів, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів проти власності, які є нетяжкими та тяжким, вчинений з корисливих мотивів.

Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілих; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Судом при вирішенні даного питання, крім тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, враховується, що ОСОБА_5 є особою працездатного віку, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за що відбував покарання у місцях позбавлення волі, який до затримання офіційно не був працевлаштованим, не одружений, але проживав разом із цивільною дружиною та трьома неповнолітніми дітьми, однак раніше, у ході проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні, переховувався від органів досудового розслідування, та у цей період часу (06.12.2020 та 28.12.2020) вчинив неправомірні дій, за які обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, постійного джерела доходу не має, а також те, що потерпілий ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні є його сусідом, що свідчить про вірогідність відповідного впливу на нього, зв`язку з чим дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд доходить висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо останнього слід продовжити строком на 60 днів, з можливістю внесення застави у розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2021.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 , визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Керуючись ст.ст. 331, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 17 березня 2022 року включно, з утриманням у ДУ „Запорізький слідчий ізолятор, з можливістю внесення застави у розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2021.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, у строк встановлений законодавством.

Суддя ОСОБА_1