Провадження № 11-кп/4820/473/21
Справа № 682/2551/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000514, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Славутськогоміськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Славутськогоміськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2021 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славути Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, який не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий :
-13.12.1999 Славутським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 140, ч.1 ст. 145 КК України до 2 років позбавлення волі;
-20.03.2000 Славутським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 101КК України до 2 років позбавлення волі;
-17.02.2003 Славутським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
-28.04.2005 Славутським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 140, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
-04.01.2006 Славутським міським судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;
-23.11.2006 Славутським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.190, ч.2 ст. 389, ст. 70, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-09.07.2010 Славутськимміськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.1 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
-25.01.2012 Славутськимміськрайоним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 3 років і 3 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 04.11.2014 року із заміною покарання на громадські роботи строком 240 годин;
-18.12.2019 Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
визнановиннимвчиненні кримінальнихправопорушень, передбачених ч. 1ст. 357 та ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
-за ч. 1 ст. 357 КК України - 2 роки обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за сукупністю злочинів та за вироком Ізяславського районного суду від 18.12.2019 остаточно призначено ОСОБА_7 до відбування покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши ОСОБА_7 у строк відбування покарання період утримання його під вартою з 14.11.2019 по 10.01.2020 року та період його перебування під вартою на виконання вироку Ізяславського районного суду від 18.12.2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на проведення експертизи в сумі 1514,06 гривень.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 ,будучи ранішенеодноразово судимимза злочинипроти власності,зокрема завироком від25.01.2012Славутськимміськрайоннним судомза ч.3ст.185КК Українидо 3років 3місяців позбавленняволі,та звільненийвід відбуванняпокарання заухвалою Хмельницького міськогосуду від04.11.2014іззаміною покаранняна громадськіроботи строком240годин,тобто маючи не зняту і непогашену судимість, вчинивнові кримінальніправопорушення занаступних обставин.
Так,28.06.2018,близько 08.00год., ОСОБА_7 перебуваючи здозволу ОСОБА_8 у приміщенніжитлового будинку АДРЕСА_3 ,в спальнійкімнаті натумбі помітивбанківську платіжнукартку,яка ОСОБА_9 .Надалі ОСОБА_10 ,реалізуючи свійзлочинний умисел,спрямований назаволодіння банківськоюплатіжною карткою ПАТ«Державний ощаднийбанк України»№ НОМЕР_1 ,яка ОСОБА_9 ,діючи таємно,умисно,з корисливихмотивів,скориставшись відсутністюпотерпілої ОСОБА_8 ,шляхом викрадення,з метоюподальшого використаннявідомого пін-кодудоступу довищевказаного рахункуплатіжної банківськоїкартки,незаконно заволодівіншим важливимособистим документом-банківською платіжноюкарткою,яка єматеріальною формоюодержання,зберігання,використання іпоширення інформації,зафіксованої наносієві іу контексті положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 1, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, як засобом доступу до банківського рахунку.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім того, ОСОБА_7 переслідуючи мету викрадення чужого майна, а саме, грошових коштів потерпілої ОСОБА_11 взяв викрадену раніше банківську платіжну картку ПАТ КБ "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , що забезпечувала доступ до грошових коштів на рахунку ОСОБА_11 , і в період часу з 15:22 год. до 15:25 год. 10.07.2018 року, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою раніше викраденої банківської картки, до якої знав пароль доступу, протиправно, з метою наживи, здійснив крадіжку грошових коштів на загальну суму 3500 грн., а саме, шляхом здійснення транзакції - зняття готівкових грошових коштів з банкомату ПАТ КБ "Ощадбанк" у м. Славута по вул. Антона Сокола, 8, які в подальшому використав на власні потреби.
Крім того, ОСОБА_7 28.06.2018 року близько 08.00 год., перебуваючи з дозволу ОСОБА_11 у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 , з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу з прикроватної тумбочки ОСОБА_11 , таємно викрав мобільний телефон марки «Fly» моделі FF-179 чорного кольору, вартістю 262 грн.52 копійок, в який було вставлено сім картку мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 287,52 грн.
Крім того, 12.08.2019 року, близько 09.50 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Садко», що розташоване по вул. Б. Хмельницького, 9, в м. Славута, на столі помітив мобільний телефон марки «Nokia» моделі «ТА-1043» вартістю 3 346,67 грн. в середині якого знаходилась карта пам`яті Kingstonmicro SD HC об`ємом пам`яті 32Gb вартістю 213,33 грн. сім карта мобільного оператора стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 35 грн. та чорний чохол типу «Книга» вартістю 155 грн., які вирішив викрасти. Надалі ОСОБА_7 , продовжуючи злочинний умисел спрямований на викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, розуміючи суспільну небезпеку своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Нокіа-6» в середині якого знаходилась карта пам`яті Kingston - 32GB, сім карта мобільного оператора стільникового зв`язку «Київстар» та чорний чохол типу «Книжка», які належать ОСОБА_12 чим спричинив останньому матеріального збитку на загальну суму 3 750 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно, ОСОБА_7 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України.

В поданій апеляційній скарзіобвинувачений ОСОБА_7 просить об`єктивно дослідити всі обставини справи і винести законне та обґрунтоване рішення. Зазначає, що судом не взято до уваги те, що він працевлаштований, працював токарем на заводі і даний час не звільнений з посади, має на утримані двох неповнолітніх дітей, дружина не працює, також має вади серця. Звертає увагу суду на те, що потерпілі не мають до нього жодних претензій та потерпілому ОСОБА_12 , в якого він дійсно взяв мобільний телефон, повернув його через 5 хвилин та сказав, що пошуткував.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги з підстав наведених у ній, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що фактичні обставини справи жодною стороною судового провадження не оспорюються, то висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи апеляційним судом не перевіряються.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.185та ч.1 ст.357КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно та у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, кваліфіковано вірно.

Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом вірно враховано, що ОСОБА_7 характеризується за місцем проживання позитивно, раніше неодноразово судимий, має не зняту та непогашену судимість.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , не встановлено.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи з інвалідністю.
Тому йому правильно призначено покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі строку покарання в межах санкції цієї статті, яке, на переконання колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та у повній мірі відповідатиме меті призначення покарання, визначеній у ст.50 КК України.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що вінпрацевлаштований, має на утримані двох неповнолітніх дітей, дружину, яка не працює, що він має вади серця, а також що потерпілі не мають до нього жодних претензій,не є визначальними і не можуть бути підставою для призначення йому більш м`якого покарання, оскільки такі частково були враховані судом першої інстанції.
Разом з тим, слід зазначити, що наведенні апелянтом обставини не завадили вчинити йому нові кримінальні правопорушення.
В свою чергу, засудженим не наведено переконливих доводів на обґрунтування того, що призначене йому покарання є неправильним, явно несправедливим через його суворість, та того, що призначення більш м`якого покарання забезпечить його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Тобто, при призначенні покарання судом враховано всі обставини з відповідною їх оцінкою, в тому числі й ті, на які засуджений посилається в апеляційній скарзі, а тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку та призначення більш м`якого покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку не виявлено, а відповідно і підстав для зміни вироку суду щодо останнього не вбачається.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Славутськогоміськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу останнього без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя