ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/112/22 Справа № 693/420/16-к Категорія: ст.ст.459-467 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 14 травня 2021 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 про перегляд вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15 червня 1995 року за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и л а :

Вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 15.06.1995 р. ОСОБА_7 було засуджено за ч.2 ст.143 КК України (1960 р.) до двох років виправних робіт з відрахуванням із його заробітку в дохід держави 20 відсотків, з позбавленням на підставі ст.31 КК України (1960 р.) на 1 рік права займатися адвокатською діяльністю. Цим же вироком ОСОБА_7 виправдано за ст.19, ч.2 ст.170 КК України (1960 р.) за недоведеністю.

ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про перегляд вищевказаного вироку за нововиявленими обставинами, вважав, що вказаний вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального та кримінально-процесуального закону, що виявилися у чисельних фальсифікаціях та штучному створенні доказів під час проведення досудового розслідування, при цьому зазначив, що вказаний вирок не відповідає вимогам Конституції України 1978 р. та 1996 р., та просив скасувати вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 15.06.1995 р. і закрити провадження у справі.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 14.05.2021 р. заяву ОСОБА_7 про перегляд вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15.06.1995 р. за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Прийняте рішення, суд першої інстанції мотивував тим, що заявник не надав суду відомостей, які можуть бути підставою для судового розгляду за нововиявленими обставинами. Зазначив, що ні наведені у заяві ОСОБА_7 обставини, ні додані до неї, в тому числі під час судового розгляду докази, не є нововиявленими обставинами в розумінні ч.2 ст.459 КПК України, оскільки не відносяться до тих, що не були відомі суду та не могли бути відомі суду та заявнику на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду від 14.05.2021 р., вважаючи її такою, що прийнята з істотним порушенням норм матеріального і процесуального законодавства засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 звернулися з апеляційними скаргами, в яких просили скасувати ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 14.05.2021 р., вирок Христинівського районного суду від 15.06.1995 р. скасувати у зв`язку з його невідповідністю вимогам матеріального і процесуального законодавства, ухваливши новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 в повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_7 мотивована тим, що 08.09.2015 р. він направив до Христинівського районного суду заяву про перегляд справи за знову виявленими обставинами. До нововиявлених обставин ним було віднесено 42 докази, які стали відомі після розгляду справи у суді першої та касаційної інстанції.

Так, після постановлення судових рішень до нього звернувся підполковник МВС України, співробітник УБОЗу ОСОБА_9 , який повідомив йому про наявність спору між слідчим Уманської міської прокуратури ОСОБА_10 та двома співробітниками УБОЗу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 оформленим письмово на 100 $ доларів США про його ув`язнення терміном на 5 років. У розпорядження суду була надана не копія, а оригінал розписки. Вказаний документ був предметом дослідження 3-х судів і віднесений до категорії належних та допустимих. Чому Катеринопільський суд зазначив факт надання ним копії документів, а не оригіналів залишається незрозумілим. Крім цього, суду був наданий оригінал пояснення підполковника ОСОБА_13 щодо порядку та обставин спору на долари США про його ув`язнення терміном на 5 років.

Жодному із 42 доказів, які, на його думку, відносяться до нововиявлених обставин Катеринопільський районний суд оцінки не дав, та зазначив, що при постановленні ухвали суду проігнорував рішення судової колегії у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області, які є обов`язковими до виконання.

В матеріалах кримінального провадження повністю відсутні оригінали постанови про порушення кримінальної справи №13220. Разом з тим всі без виключення процесуальні дії виконані в рамках кримінальної справи № 13220 на протязі 2-х місяців досудового слідства.

Провівши спір на 100 доларів США про його ув`язнення посадові особи прокуратури м. Умані та прокуратури Черкаської області достовірно знаючи про те, що відносно адвоката, як спеціального суб`єкта відповідно до вимог ст. 10 Закону «Про адвокатуру» від 19.12.1992 р. порушити кримінальну справу може тільки Генеральний прокурор України, його замісник, або прокурор області, пішли на кримінал. Кримінальна справа № 13220 є справою виключно прокуратури м.Умань. Після завершення 2-х місячного терміну досудового слідства постанову про порушення кримінальної справи у провадженні № 13220 викрали, замінивши при цьому на постанову про порушення кримінальної справи № 13705. При цьому, незважаючи на те, що в справі знаходиться постанова про порушення кримінальної справи №13705, всі слідчі дії виконані у справі № 13220.

Викрадену постанову про порушення кримінальної справи за № 13220 через 2 місяця шляхом фальсифікацій присвоюють провадженню за навмисне вбивство - ст. 94 КК України.

Викрадення постанови про порушення кримінальної справи №13220 свідчить про вчинення цілого ряду кримінальних правопорушень: незаконне порушення кримінальної справи прокуратурою м. Умані за № 13220; незаконний арешт; незаконний обшук; незаконне притягнення в якості підозрюваного; незаконне позбавлення права на захист як підозрюваного; незаконне притягнення як обвинуваченого; порушення права на захист як обвинуваченого; незаконне пред`явлення обвинувачення; підробка підписів понятих на процесуальних документах у справі № 13220; незаконне оперативне прослуховування з застосуванням неіснуючого диктофона «Перлкордер» та мікрокасети «Панасонік»; викрадення мікрокасети «Панасонік» та фальсифікація диктофонного запису на касету МК-60 вітчизняного виробництва; незаконне порушення кримінальної справи №13705; фальсифікація процесуальних документів у кримінальній справі №13705; фальсифікація особливо тяжкого злочину за ст. 169, 170 КК України.

Зазначає, що за всіма цими правопорушеннями він був виправданий. Вступивши в змову з особами які вчинили особливо тяжкий злочин за ст.117, ч.3 КК України - зґвалтування вчинене групою осіб, по результатам якої посадові особи прокуратури Черкаської області приховали особливо тяжкий злочин і усунули ґвалтівників від відповідальності а ґвалтівники виконуючи замовлення оббріхували адвоката.

У судовому засіданні Катеринопільського районного суду особа, яку зґвалтували так звані потерпілі, дала пояснення, під час якого показала всі деталі наруги над нею. Із пояснень потерпілої витікало те, що гр. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 жорстоко побили її, затягнули в помешкання в якому мешкав ОСОБА_14 де застосували насильство ґвалтували жінку на протязі ночі 24 жовтня 1994 р. Факт застосування насильства підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 25 жовтня 1994 р. з фіксацією великої кількості тілесних ушкоджень на всіх частинах тіла.

Зазначив, що Катеринопільський районний суд, в порушення вимог ч.2 ст.21 КПК України, усунувся від виконання вимог закону відповідно до якого судові рішення, ухвали суду, що набрали законної сили, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України. Усунувшись від виконання вимог закону в цій частині Катеринопільський районний суд, з незрозумілих причин послався не на ухвалу Черкаського апеляційного суду, яка носить преюдиційний характер, а на окрему думку судді ОСОБА_19 , яка не прийнята судом і не несе жодних правових наслідків, є протизаконною оскільки виготовлена всупереч вимогам ухвали Гайсинського районного суду у справі № 129/2430/14-к провадження №1-кс/29/284/2014, яка зобов`язує внести до ЄРДР кримінальне правопорушення - зґвалтування вчинене групою осіб відносно ОСОБА_20 , визнання її цивільним позивачем та потерпілою у кримінальному провадженні. Аналогічні вимоги вказаний суд виніс у справі № 129/945/14-к, провадження №1-кс/129/128//2014.

Вважає, що ухиляючись від виконання вимог закону, Катеринопільський районний суд усунувся від виконання вимог ухвали Гайсинського районного суду від 16.12.2014 р. у кримінальному провадженні №1-кс/129/283/2014; справа №129/2429/14-к, відповідно до якої працівниками прокуратури м. Умані проти нього вчинено 15 кримінальних правопорушень від незаконного порушення кримінальної справи до незаконного обвинувачення, фальсифікації процесуальних документів. Крім цього, вказує, що він визнаний цивільним позивачем та потерпілим у кримінальному провадженні, про що в розпорядження суду Катеринопільського району були надані відповідні документи.

Ухвалою судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 11.04.2019 р. Катеринопільському районному суду було дано доручення перевірити наявність внесення до касової книги оригіналів записів. Катеринопільський суд в односторонньому порядку відмовився від виконання вимог ст.21 КПК України і ухвали суду, що відносить оскаржувану ухвалу до категорії протиправних, і тягне за собою її скасування.

До суду були надані оригінали пояснень про намагання осіб, які вчинили особливо тяжкий злочин - зґвалтування групою осіб уникнути покарання, але суд ухилився від їх дослідження.

Не відповідає дійсності твердження Катеринопільського районного суду в тій частині, що заявник висловив вимоги, які суперечать змісту ст. 467 КПК України. Зміст вказаної статті надає право суду: Скасувати вирок і ухвалити новий вирок або залишити заяву без задоволення.

Вважає, що рішення Катеринопільський районний суд про залишення його заяви про скасування вироку суду без задоволення, суперечить не тільки нормам процесуального та матеріального права, але і нормам Конституції України.

Вважає, що Катеринопільський районний суд, скориставшись його хворобою, про наявність якої він повідомляв секретаря судового засідання ОСОБА_21 телефонограмою, безпосередньо із стаціонарного відділення Уманської міської лікарні, не викликавши захисника постановив завідомо неправосудне судове рішення, 14.05.2021 р., коли він знаходився на лікуванні, чим позбавив його можливості робити заяви, надавати докази, заявляти клопотання.

Крім того, зазначив, що ним була подана заява про визнання доказів здобутих в незаконний спосіб недопустимими, однак суд її не розглянув, незважаючи на те, що вони здобуті за відсутності легітимної постанови про порушення кримінальної справи.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 містить аналогічні апеляційні вимоги викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 ..

Заслухавши доповідь судді, думки засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити їхні апеляційні скарги із вказаних у них мотивів, міркування прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів апеляційного суду, місцевий суд у цілому дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. При цьому, зазначена норма закону містить вичерпний перелік таких обставин, зокрема:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вбачає, що суд першої інстанції оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви про перегляд вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15 червня 1995 року за нововиявленими обставинами.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що заявник ОСОБА_7 вважав нововиявленими обставини, передбачені пунктом 1 частини другої статті 459 КПК України. Водночас, заявник вказує на штучне створення та підроблення доказів, також на показання потерпілої в іншому кримінальному провадженні ОСОБА_20 як на обставини, які він вважає нововиявленими. Вказані обставини заявник вважає достатніми для скасування обвинувального вироку щодо нього в порядку процедури, передбаченої главою 34 КПК.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що ні наведені у заяві ОСОБА_7 обставини, ні додані до неї, в тому числі під час судового розгляду докази, не є нововиявленими обставинами в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України, оскільки не відносяться до тих, що не були відомі суду та не могли бути відомі суду та заявнику на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Так, з метою перевірки відповідних доводів заявника ОСОБА_7 в судовому засіданні місцевого суду була допитана потерпіла ОСОБА_20 , яка повідомила про причетність до її зґвалтування ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 у м. Умань в ніч з 24 на 25 жовтня 1994 року та пояснила, що надавала аналогічні пояснення під час розгляду Христинівським районним судом по суті справи за обвинуваченням ОСОБА_7 ..

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції з приводу того, що відповідно до вимог закону, існування нововиявленої обставини, повинно бути доведено належними та допустимими доказами, зокрема вказані обставини повинні бути встановлені вироком суду, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування. Таким чином, поновленню справи за такими нововиявленими обставинами обов`язково повинно передувати притягнення до кримінальної відповідальності свідків або потерпілих за дачу свідомо неправдивих показань або засудження інших осіб винних у штучному створенні або підробленні доказів у справі, чи будь-яких інших зловживань під час кримінального провадження, жодних з вказаних вище відомостей, які можуть бути підставою для судового розгляду за нововиявленими обставинами заявником не було надано, як не було надано таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду також вважає вірним висновок місцевого суду і погоджується з ним з приводу того, що заявник ставив вимогу скасувати вирок у зв`язку з його невідповідністю основоположним вимогам Конституції України від 1978 р. та Конституції України 1996 р., а також покладеними в його основу сфальсифікованими обставинами, закривши провадження по даній справі, однак, згідно ст. 467 КПК України, суд при розгляді таких заяв має лише право скасувати вирок і ухвалити новий або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, без задоволення. Тобто, зміст вимоги заявника про закриття провадження також, не ґрунтується на нормах процесуального закону.

До того ж, як вбачається зі змісту вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15.06.1995 року, в основу висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.143 КК України (1960 р.) покладені і інші докази, крім тих на фальсифікацію яких посилається заявник та, які у своїй сукупності згідно ухвали Черкаського обласного суду від 01 серпня 1995 року об`єктивно підтверджують винуватість заявника у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Таким чином, на час звернення із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15 червня 1995 року щодо ОСОБА_7 ні вироку суду, що набрав законної сили, ні постанови або ухвали про закриття кримінального провадження щодо порушень, на які вказував заявник ОСОБА_7 не було встановлено, як не було їх надано і суду апеляційної інстанції.

Що стосується попередньої ухвали апеляційного суду Черкаської області від 11.04.2019 року (т.4, а.м.к.п.213-218), відповідно до якої, ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03.01.2019 скасовано з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, то колегія суддів вважає наступне.

Оскільки, на час постановлення попередньої ухвали апеляційного суду Черкаської області від 11.04.2019 не була закінчена перевірка доводів заявника ОСОБА_7 , внесена Постановою Гайсинського районного суду, якою зобов`язано внести до ЄРДР дані щодо вчинення посадовими особами прокуратури м. Умані кримінальних правопорушень щодо ОСОБА_7 ; витяг з ЄРДР щодо фальсифікації матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 посадовими особами прокуратури м. Умані, яка проводилась Гайсинським РВ УМВС України в Вінницькій області, то у зв`язку із цим колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що на той час, без остаточних висновків даної перевірки, ухвала Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03.01.2019 року, якою було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15.06.1995 року щодо ОСОБА_7 була постановлена передчасно.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити про те, що доводи, викладені в апеляційних скаргах заявника ОСОБА_7 і його захисника - адвоката ОСОБА_8 щодо того, що ухвала місцевого суду прийнята з істотним порушенням норм матеріального і процесуального законодавства, в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження, доводи викладені у заяві ОСОБА_7 про перегляд вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15 червня 1995 року за нововиявленими обставинами щодо ОСОБА_7 по суті перевірялись судом першої інстанції, заявнику була надана можливість подання доказів у підтвердження своєї заяви, проте оцінивши всі доводи такої заяви та співставивши їх з матеріалами провадження суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_7 і з таким висновком та аргументацією місцевого суду погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 404, 405, 407, 419, 459, 467 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 14 травня 2021 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 про перегляд вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15 червня 1995 року за нововиявленими обставинами, яким ОСОБА_7 було засуджено за ч.2 ст.143 КК України (1960 р.) до двох років виправних робіт з відрахуванням із його заробітку в дохід держави 20 відсотків, з позбавленням на підставі ст.31 КК України (1960 р.) на 1 рік права займатися адвокатською діяльністю і цим же вироком ОСОБА_7 виправдано за ст.19, ч.2 ст.170 КК України (1960 р.) за недоведеністю, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: