КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/2529/20 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/951/2022
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А

08 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ТОВ «Альтернатива» про передачу на поруки колективу Товариства обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старі Безрадичі Обухівського району Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2021 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк 4 місяці з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Судом також частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 , вирішено питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_10 покарання та призначити йому за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в іншій частині вирок залишити без змін.

Посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції у вироку в частині призначеного ОСОБА_10 покарання, не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, захисник на обґрунтування апеляційних вимог звертає увагу на те, що під час розгляду справи в суді ОСОБА_10 повністю визнав свою вину, в ході досудового розслідування та судового слідства щиро розкаявся у вчиненому та пояснював, що не бажав настання наслідків у виді заподіяння тілесних ушкоджень, допустив порушення правил дорожнього руху виключно через недбалість. Після вчинення правопорушення ОСОБА_10 не залишив потерпілу в небезпеці, відразу надав їй невелику матеріальну допомогу на придбання ліків, а в подальшому в добровільному порядку частково відшкодував матеріальну шкоду в розмірі 50000 грн.

За позицією захисника суд, встановивши наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, часткове добровільне відшкодування шкоди та беручи до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, застосував до обвинуваченого покарання у виді арешту, що є занадто суворим.

Крім того, як вважає захисник, обґрунтовуючи неможливість призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу та посилаючись на відсутність у нього офіційних джерел доходу і місця роботи, суд дійшов суперечливих висновків, оскільки ОСОБА_10 знайшов фінансову можливість частково відшкодувати потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 50000 грн, що є значно більшим розміром, ніж розмір штрафу.

У цьому ж контексті захисник звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_10 постійно працював без офіційного працевлаштування та отримував достатню заробітну плату, на даний час офіційно працевлаштований та має можливість як на відшкодування шкоди, завданої потерпілій, так і на сплату штрафу. При цьому покарання у виді арешту (що є фактичною ізоляцією від суспільства), як вважає захисник, позбавить його можливості працювати і відшкодовувати в подальшому потерпілій матеріальну шкоду.

Під час апеляційного розгляду захисник подав клопотання директора ТОВ «Альтернатива» з протоколом №3 від 24 січня 2022 року зборів трудового колективу товариства про передачу на підставі ст. 47 КК України обвинуваченого ОСОБА_10 на поруки трудового колективу ТОВ «Альтернатива».

Зазначене клопотання під час судового розгляду підтримав директор ТОВ «Альтернатива», пояснивши, що в колективі ОСОБА_10 зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, користується повагою та довірою, і колектив товариства бажає взяти його на поруки та зобов`язується здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на перевиховання та недопущення вчинення нових злочинів.

Захисники та обвинувачений ОСОБА_10 просили задовольнити клопотання.

Прокурор та представник потерпілої заперечували проти задоволення клопотання, обґрунтовуючи свою позицію тим, що ОСОБА_10 не відшкодував потерпілій завдані збитки в повному обсязі, а тому є сумнівним факт його щирого каяття.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду з приводу заявленого клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання ТОВ «Альтернатива» не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

З огляду на дискреційні повноваження суду питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, є можливим без фактичного застосування до неї передбачених законом України про кримінальну відповідальність заходів примусу.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні з необережності нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, але його дії були пов`язані з грубим порушенням правил дорожнього руху, що призвело до наслідків у виді заподіяння потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень. В суді першої інстанції обвинувачений визнав себе винуватим у повному обсязі, однак процес відшкодування ним потерпілій матеріальної шкоди не носить системний характер. На час вчинення кримінального правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_10 офіційно не працював і в ТОВ «Альтернатива» працює лише з 09 серпня 2021 року. При цьому, на переконання колегії суддів, як сторона захисту, так і директор товариства ОСОБА_12 не навели достатніх аргументів, які б вказували на те, що трудовий колектив ТОВ «Альтернатива», в якому ОСОБА_10 працює нетривалий час, здатний здійснювати виховні заходи щодо нього в обсязі, необхідному для досягнення в кінцевому підсумку цілі виправлення.

За таких обставин, клопотання ТОВ «Альтернатива» про передачу обвинуваченого ОСОБА_10 на поруки колективуТОВ «Альтернатива» задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 350, 405 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ТОВ «Альтернатива» про передачу обвинуваченого ОСОБА_10 на поруки колективуТОВ «Альтернатива» залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3