ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2748/21 Номер провадження 11-кп/814/1212/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

його захисника адвоката ОСОБА_8

та представника колонії ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2021 року ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, інваліда ІІ групи, засудженого 12.01.2017 року вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області, скасованим в частині призначеного покарання вироком апеляційного суду Хмельницької області від 12.06.2017 року за ч. 3 ст. 286 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання період перебування у стаціонарному відділенні Хмельницької обласної психіатричної лікарні з 17.12.2015 року по 13.01.2016 року включно, з розрахунку один день перебування у стаціонарному відділенні Хмельницької обласної психіатричної лікарні за два дні позбавлення волі,-

відмовлено в задоволенні подання Державної установи « Крюковська виправна колонія (№ 29) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Відмовляючи в задоволенні клопотання районний суд зазначив, що ОСОБА_7 в повній мірі не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з рішенням суду адвокатом в інтересах засудженого подана апеляційна скарга з доповненнями в якій ставиться питання про скасування ухвали суду з винесенням нової ухвали, якою задовольнити подання щодо умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання. ОСОБА_7 .

Апелянт зазначає, що відмовляючи в задоволенні подання про УДЗ, районний суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_7 є інвалідом 2 групи. На момент розгляду справи в суді першої інстанції не працював у зв`зку з призначенням йому другої групи інвалідності за станом здоров`я.

Адвокат звертає увагу, що з матеріалів справи об`єктивно вбачається, що засуджений прагне до виправлення своєї поведінки, про що свідчить наявність в нього позитивної характеристики та отримання 7 заохочень.

Позиції учасників апеляційного провадження.
Засуджений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги з доповненнями та просили задовольнити її в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката в інтересах засудженого.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2020 «про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений 12.01.2017 року вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області, скасованим в частині призначеного покарання вироком апеляційного суду Хмельницької області від 12.06.2017 року за ч. 3 ст. 286 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.
Кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинено в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок ДТП загинуло 2 особи.
Початок строку відбування покарання : 03.07.2017 року. Кінець строку відбування покарання : 10.11.2025 року.
На час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_7 відбув встановлену законом частину покарання, яка надає право на застосування умовно-дострокового звільнення , а саме відбув 4 роки 3 міс 1 день.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою nf ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженого, надав їм належну оцінку в сукупності, як таким, які повно та всебічно характеризують особу ОСОБА_7 .

Так, згідно висновку засідання дисциплінарної комісії від 07.08.2020 року за відмову ОСОБА_7 від робіт по благоустрою згідно графіка комісією прийнято рішення не застосовувати до засудженого захід стягнення, а обмежитись виховною бесідою ( а.о.с. 192-193).
Згідно висновку засідання дисциплінарної комісії від 16.02.2021 року за відмову ОСОБА_7 від робіт по благоустрою згідно графіка комісією прийнято рішення не застосовувати до засудженого захід стягнення, а обмежитись виховною бесідою ( а.о.с. 219-221 ).
Як вбачається із характеристик на засудженого ОСОБА_7 від 21.11.2018 року, від 31.10.2019 року, від 10.03.2020 року,від 25.03.2021 року останній характеризується позитивно ( а.о.с. 53,105,140, 224-225).
В той же час, згідно рапортів працівників колонії від 16.08.2019 року , від 07.02.2020 року, від 17.04.2020 року, від 10.11.2020 року, від 11.02.2021 року вбачається, що протягом ІІ, IV кварталу 2019 року, І,ІІІ, IV кварталу 2020 року ОСОБА_7 характеризувався посередньо, у роботі не завжди проявляє розумну ініціативу, з власної ініціативи не завжди залучався до додаткових неоплачуваних робіт з благоустрою установи, не приймає участі в житті відділення, не відвідує виховні заходи ( а.о.с. 98,134,148,200,206 ).
Згідно рапорту працівника колонії від 03.08.2020 року ОСОБА_7 за ІІ квартал 2020 року характеризується негативно ( а.о.с. 182 ).
Норми виробітку ОСОБА_7 за період з вересня 2017 року по березень 2020 року виконував не завжди ( а.с. 8 ), з квітня 2020 року по даний час не працевлаштований, має непогашені виконавчі листи ( а.с. 7 ).
03.07.2020 року засудженому оголошено попередження за запізнення на поіменну перевірку.
З огляду на характер застосованих відносно засудженого заохочень та їх періодичність застосування відносно останнього, що відображена у довідці про заохочення та стягнення на засудженого, суд приходить до висновку, що за досить тривалий термін відбування покарання у місцях позбавлення волі з 2017 року , виправлення засудженого почалося після відновлення йому другої групи інвалідності з другого кварталу 2021 року, тобто лише на протязі останніх 6 місяців відбування покарання, що є недостатнім для доведення його ступеню виправлення впродовж усього строку відбування покарання та що, в свою чергу свідчить про його нетабільну поведінку .
Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката про наявність у засудженого ОСОБА_7 7 заохочень, то такі дані дійсно вказують на позитивні зміни у його поведінці, однак є недостатніми для висновку про його виправлення та не можуть слугувати доказом того, що засуджений твердо став на шлях виправлення та заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Відсутність у засудженого Колосінського ВС не погашених стягнень, є його обов`язком, а не здобутком.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними та належним чином обґрунтовані, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката не вбачає.

Керуючись ст. ст.376, 405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .