УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представників власника майна - адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Урарту Амо» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року, в межах кримінального провадження №0000077 від 25.03.2021,

ВСТАНОВИЛА:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «Урарту Амо», звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року, в межах кримінального провадження №0000077 від 25.03.2021, в обґрунтування якого зазначила наступне.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року, в межах кримінального провадження №0000077 від 25.03.2021, накладено арешт на грошові кошти ТОВ «Урарту Амо» (), які знаходяться на рахунках: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 , які відкриті в АТ «Альфа-банк» (код ЄДРПОУ №23494714), юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, з метою конфіскації майна, як виду покарання, на безготівкові кошти підозрюваного ОСОБА_6 .

Разом з тим, зупинено видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на адресу ТОВ «Урарту Амо» в банківській установі АТ «Альфа-банк» на вказані банківські рахунки та зупинено видаткові операції з коштами, які надійшли на адресу ТОВ «Урарту Амо» та вже знаходяться на вказаних банківських рахунках .

На думку заявника, арешт на зазначене у клопотанні майно було накладено необґрунтовано, з огляду на те, що в ухвалі від 16.08.2021 слідчий суддя зазначив, що арешт грошових коштів ТОВ «Урарту Амо» обумовлений санкцією ч. 5 ст. 191 КК України, за якою ОСОБА_7 повідомлено про підозру, що передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, в той час як відповідальність за санкцією ч. 5 ст. 191 КК України, яка передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, застосовується лише до фізичних осіб, а тому підстави для арешту грошових коштів ТОВ «Урарту Амо» як юридичної особи, провадження відносно якої органом досудового розслідування не проводиться, відсутні.

Окрему увагу представник заявника звертає увагу на наслідки арешту майна для інших осіб, де вказує, що фактичне обмеження права власності ТОВ «Урарту Амо», а також практичне припинення діяльності підприємства, покладає на підприємство необґрунтоване непропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти, а тому захист вбачає відсутність доцільності подальшого накладення арешту на рахунки ТОВ «Урарту Амо» з метою недопущення блокування господарської діяльності товариства.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити. Просили долучити до справи відповідні документи.

Слідчий ОСОБА_5 заперечував щодо скасування арешту з вказаних рахунків, обумовлюючи тим, що досудове розслідування кримінального провадження стосується ТОВ «Урарту Амо». Разом з тим вказав, що кримінальне провадження №0000077 від 25.03.2021 не здійснюється щодо юридичної особи. Просив долучити до справи відповідні документи.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 25.03.2021.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року, в межах кримінального провадження №0000077 від 25.03.2021, накладено арешт на грошові кошти ТОВ «Урарту Амо» (), які знаходяться на рахунках: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 , які відкриті в АТ «Альфа-банк» (код ЄДРПОУ №23494714), із зупиненням видаткових операцій з грошовими коштами, що надходять на адресу ТОВ «Урарту Амо» в банківській установі АТ «Альфа-банк» .

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року, арешт накладався з метою конфіскації майна, як виду покарання, на безготівкові кошти підозрюваного ОСОБА_6 .

Разом з тим, в наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалах відсутні будь-які дані щодо причетності ТОВ «Урарту Амо» до кримінального провадження №0000077 від 25.03.2021, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що до вказаного товариства може бути застосована конфіскація майна, як вид покарання.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З поміж іншого, у відповідності до ч. 3 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника).

Разом з тим, слідчий у судовому засіданні, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не надав, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий зобов`язаний довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання.

Також, слідчий суддя звертає увагу й на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

При цьому, в наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалах, відсутні об`єктивні дані, що майно, на яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року накладено арешт, а саме грошові кошти ТОВ «Урарту Амо», можуть бути використані з метою конфіскації майна, як виду покарання.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

В той же час, дослідивши матеріали, слідчий суддя не знайшов обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що грошові кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «Урарту Амо» (), можуть бути використані з метою конфіскації майна, як виду покарання.

Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту грошових коштів, на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами доданими до клопотання, крім того слідчим не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ТОВ «Урарту Амо» належним йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки представниками вказаного товариства доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Урарту Амо» про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Урарту Амо» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року, в межах кримінального провадження №0000077 від 25.03.2021, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року, в межах кримінального провадження №0000077 від 25.03.2021, а саме на:

- грошові кошти, що знаходяться на рахунку ТОВ «Урарту Амо» (), які знаходяться на рахунках:

№ НОМЕР_1 ;

№ НОМЕР_2 ;

№ НОМЕР_3 ;

№ НОМЕР_4 ;

які відкриті в АТ «Альфа-банк» (код ЄДРПОУ №23494714), юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Скасувати заборону видаткових операцій по рахункам, відкритим в АТ «Альфа-банк» (код ЄДРПОУ №23494714):

№ НОМЕР_1 ;

№ НОМЕР_2 ;

№ НОМЕР_3 ;

№ НОМЕР_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст оголосити 18 жовтня 2021 року о 08 годині 10 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1