Справа № 601/200/22
Провадження № 1-кс/601/122/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 в залі суду у м.Кременець, розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працюючого водієм, раніше не судимого, неодруженого, на утриманні дітей немає,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України
ВСТАНОВИВ:
26.01.2022 старший слідчий СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000176 від 14.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК Україна.
Клопотання мотивоване тим, що 13.09.2020 близько 19.30 год. 20.00 год., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем "ВАЗ 21063", р.н. НОМЕР_1 та рухаючись автодорогою Т-2012 «Ланівці-Лисогірка-Теофіполь» у напрямку від м.Ланівці Тернопільської області до с. Лисогірка Теофіпольського району Хмельницької області, та наближаючись до с. Осники Лановецького району Тернопільської області, не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «маневрування (маневр)» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) ПДР України, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Рухаючись технічно справним автомобілем "ВАЗ 21063", р.н. НОМЕР_1 у вказаному напрямку, прямою ділянкою автодороги, наближаючись до с. Осники Лановецького району Тернопільської області, водій ОСОБА_5 , не врахував дорожню обстановку та виїхав на зустрічну смугу руху, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив вимоги пунктів 10.1 ПДР України, де допустив зіткнення із технічно справним мотоциклом "Lifan LF150-2E", р.н. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_9 з пасажиром ОСОБА_10 .

Унаслідок зіткнення транспортних засобів водій ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми лівої нижньої кінцівки у вигляді відкритих переломів діалізів(тіл) стегнової та великогомілкової і малогомілкової кісток з ранами по передній поверхні стегна і гомілки у середній третині, травми лівої верхньої кінцівки у вигляді відкритого перелому тіла лівої ліктьової кістки з раною по «тильній» поверхні, запальних змін плечового сплетення і порушення її рухової функції, закритої черепно-мозкової травми у вигляді забиття головного мозку(за клінічною класифікацією легкого ступеня), закритого перелому кісток носа та пошкодження шкірних покривів «забійна» рана лобової ділянки голови справа, «забійна» (в деяких записах «різано-рвана») рана в ділянці верхньої губи, численні садна обличчя, закритої травми грудної клітки у вигляді гідротораксу зліва (накопичення рідини в плевральній порожнині), садно ділянки правого плечового та ліктьового суглобів, «підшкірна гематома» лівого стегна, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та пасажир ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток склепіння і основи черепа із забиттям правих скроневої і лобової (з геморагічними вогнищами) часток головного мозку, зміщенням серединних структур і крововиливом в соскоподібний відросток правої скроневої кістки, рани потиличної ділянки із забиттям м`яких тканин, саден обличчя, травми лівої нижньої кінцівки у вигляді відкритих переломів діалізів (тіл) стегнової і великогомілкової кісток у середній третині з пошкодженням шкірних покривів (ранами), закритої травми грудної клітки у вигляді забиття легень, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пункту 10.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

Слідчий вказав, що в ході досудового розслідування 31.12.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово слідчий доводить обґрунтованістю його підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та наявністю передбачених ч.1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та свуду; незаконно впливати на потерпілих та спеціалістів (експертів). Наявність вказаних ризиків, а також обставини, які характеризують особу підозрюваного, який на даний час не усвідомлює порушення ним ПДР України, які призвели до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень обом потерпілим, не відшкодував завданого збитку здоров`ю потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та, при наявності беззаперечних доказів, не розкаявся у вчиненому, а продовжує керувати транспортом, в тому числі вантажним. Такими своїми діями він створює загрозу безпеці дорожнього руху, життю і здоров`ю людей, що може призвести до скоєння ним іншої дорожньо-транспортної пригоди.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , покладається необхідність запобігання подальшим спробам вчиняти інші правопорушення, забезпечення належної процесуальної поведінки та попередження переховуванню від органу досудового розслідування та суду, на думку слідчого, є підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, оскільки більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_5 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.
В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, посилаючись на зазначені в клопотанні слідчого підстави, просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покласти на нього обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України обов`язків. Інший запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання слідчого заперечували, посилаючись на недоведеність наведених слідчим у клопотанні ризиків, пояснили, що ОСОБА_5 не переховуватиметься від слідства, суду та забезпечить належну процесуальну поведінку. Крім того, зазначили, що ОСОБА_5 працює водієм і це є його єдиний дохід, на його утриманні перебувають батьки, які є пенсіонерами. У зв`язку з викладеним, просили у задоволенні клопотання відмовити, або застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого частково, з таких підстав.
Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи.
Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Запобіжні заходи під час досудового розслідування можуть застосовуватися до особи, яка набула процесуального статусу підозрюваного.
Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру; особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).
Слідчий суддя встановив, що Кременецьким РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000176 від 14.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
31.12.2021 щодо ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке останній отримав 31.12.2021, що вбачається із власноручного підпису ОСОБА_5 .
Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.
За відсутності заперечень щодо процесуального статусу підозрюваного при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:
-чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;
-чи наявні ризики кримінального провадження;
-чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження;
-індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.
Отже, при вирішенні поставленого питання слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених критеріїв в їх взаємозв`язку.
Щодо обґрунтованості підозри.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі Murrаy v.United Kingdom , 14310/88, 28.10.1994, п. 55).
В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом , що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження.
Долучені до клопотання матеріали свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме це підтверджує: витяг з ЄРДР №0000176 від 14.09.2020; рапорт помічника чергового СРПП №4 Лановецького ВП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області від 13.09.2020, протокол огляду місця події від 13.09.3020, висновки експертів, №4/6-588/20, №1161, №1118, №1217/21-22, протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 03.01.2021; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 15.04.2021, протокол проведення слідчого експерименту від 10.07.2021; протокол допиту свідка від 10.01.2022 та інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.
Повідомлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням.
Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри .
Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче прокурор у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому розгляду, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:
-переховуватися від органів досудового розслідування та суду,
-незаконно впливати на потерпілих, експертів у цьому кримінальному провадженні;
-іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Серед ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України та які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, який передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Слідчий суддя враховує, що підозрюваний з`являється на виклики до суду та з`явився на розгляд вказаного клопотання. Однак, досудове розслідування, як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи. Адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим.
Відомостей про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, яких було б достатньо для утримання підозрюваного в місці його проживання, слідчому судді не надані.
Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.
При встановленні наявності ризику незаконного впливу на потерпілих, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, тобто ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та дослідження їх судом.
При цьому, є достатні підстави вважати, що перебування у статусі підозрюваного може викликати у ОСОБА_5 активні дії щодо впливу на експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні та на потерпілих з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який також заявлений слідчим у клопотанні, не знайшов свого підтвердження за результатами розгляду цього клопотання слідчим суддею.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до про наявність двох ризиків кримінального провадження, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.
Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності додаткові обставини, відповідно до ст. 178 КПК України.
Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу враховує такі обставини:
- надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;
- інкриміноване кримінальне правопорушення КК України відноситься до тяжкого і у разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого;
- станом на сьогоднішній день ОСОБА_5 виповнилося 43 повних років, відомостей про стан здоров`я слідчому судді не надано;
- підозрюваний неодружений, дітей немає, проживає разом із батьком ОСОБА_11 , 1954 р.н. та матірю ОСОБА_12 , 1960 р.н., які є пенсіонерами;
- працює водієм в ПП ОСОБА_13 ;
- за час проживання на території Теофіпольської селищної ради заяв та скарг на його поведінку від жителів не надходило, в порушенні громадського порядку помічений не був (характеристика Теофіпольської селищної ради №12 від 24.01.2022р);
- відомостей про майновий стан підозрюваного слідчому судді не надано;
- підозрюваний ОСОБА_5 раніше несудимий;
- відомості про запобіжні заходи, які застосовувались до нього раніше не надані;
- відомості про наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень не надані.
Щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Відповідно ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України, яка інкримінується ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років, що обумовлює можливість застосування домашнього арешту.
ОСОБА_5 проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї , виданою Теофіпольською селищною радою №51 від 24.01.2022 року.
Враховуючи обставини цієї справи для нівелювання ризиків кримінального провадження, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя вбачає за можливе та доцільне застосувати до ОСОБА_5 домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України .
Разом з тим, враховуючи наявність на утриманні у підозрюваного батьків у сукупності з відсутністю підтверджених стороною обвинувачення відомостей про наявність у ОСОБА_5 фінансових ресурсів для забезпечення родини, перебуваючи в умовах цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає за достатнє застосування цього запобіжного заходу у певний період доби, а саме з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. При цьому, такий запобіжний захід надасть можливість підозрюваному працювати та отримувати необхідний дохід для забезпечення власних базових потреб та допомагати батькам.
Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу
Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою).
В свою чергу, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом, який однак враховує інтереси як підозрюваного, так і членів його сім`ї, які перебувають в нього на утриманні. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт у нічний час доби цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного обмеження свободи підозрюваного.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, ніж домашній арешт, особисте зобов`язання, особиста порука (з урахуванням відсутності потенційних поручителів) може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження.

У зв`язку із обранням підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою та встановлення ризиків кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне визначити обов`язки, які кореспондуються з встановленими ризиками кримінального провадження, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування із потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. А у відповідності до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. Тому строк домашнього арешту та дії покладених на нього обов`язків встановлюється слідчим суддею до 23 год. 59 хв. 26 березня 2022.
Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утриматись від спілкування із потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 26 березня 2022 року.
В задоволенні решти клопотань відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати на виконання органу Національної поліції України за місцем проживання ОСОБА_5 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Кременецькому РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено та проголошено 31.01.2022 о 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1