Дата документу 20.08.2021
Справа № 334/4561/18
Провадження № 1-кп/334/152/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0001712 від 21.05.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, є громадянином України, не одружений, на утриманні дітей не має, має середню технічну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрованої адреси місця проживання не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 03.08.2015 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186 КК України до 120 годин громадських робіт;

- 17.05.2016 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання за вироком Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 03.08.2015 із застосуванням ст. 72 КК України, остаточно призначено покарання у виді 4 років 15 днів позбавлення волі;

- 14.08.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання часткового приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2015, та остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 дня позбавлення волі. Звільнений 28.03.2018 по відбуттю строку покарання;

- 13.07.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
21 травня 2018 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись у якості гостя в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY S9» в корпусі рожевого кольору, вартістю 26649,00 гривень; чохол марки «CLEAR VIEW STANDING COVER» моделі «EF-ZG960», синього кольору від зазначеного мобільного телефону, вартістю 1259,30 гривень; безпровідний зарядний пристрій марки «SAMSUNG» моделі «EP-PG950», в корпусі чорного кольору, вартістю 1350,00 гривень; цифровий фотоапарат марки «Canon» модель «IXUS 130» в корпусі сріблястого кольору, вартістю 1058,00 гривень. Далі ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, утримуючи при собі викрадене майно, покинув місце вчинення злочину, тим самим своїми діями спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 30316,30 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яке кваліфікується, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 час, місце, спосіб, мотив і мету вчинення інкримінованого злочину не оспорював, визнав себе винним у повному обсязі, пояснивши, що 21 травня 2018 року перебуваючи у квартирі малознайомої ОСОБА_5 , він скористався тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав зазначене у обвинувальному акті майно потерпілої і біля 4 години ранку залишив приміщення квартири. Однак на вулиці його зупинили працівники поліції і затримали з викраденим майном. Всі речі були повернуті потерпілій, чим повністю відшкодовано спричинену шкоду. Просить суворо не карати, щиро кається у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який неодноразово судимий за злочини проти власності, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені, не має зареєстрованого місця проживання, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, за сімейним станом ОСОБА_4 не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням фактичних обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, не має міцних за наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді арешту в межах санкції статті з реальним його відбуванням.

На думку суду, покарання у вигляді арешту з реальним його відбуванням буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 винен у кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2021, яким він засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту, остаточне покарання підлягає визначенню у відповідності до ч.4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню було проведено експертизу, висновок по якій покладено в основу обвинувачення, і органом досудового розслідування документально підтверджені процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 572,00 грн., суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 366-371, 373-376, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2021, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

В строк остаточно призначеного покарання зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2021.

Строк відбування покарання рахувати з 24 травня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного бюджету України судові витрати за проведення експертизи у розмірі 572,00 грн.

Речові докази: мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY S9» в корпусі рожевого кольору, чохол марки «CLEAR VIEW STANDING COVER» моделі «EF-ZG960», синього кольору, безпровідний зарядний пристрій марки «SAMSUNG» моделі «EP-PG950», в корпусі чорного кольору, цифровий фотоапарат марки «Canon» модель «IXUS 130» в корпусі сріблястого кольору, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити останній за належністю.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України оскарженню не підлягає. В іншій частині вирок може бути оскаржений протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1