Справа № 621/2407/19
Пр. № 1-кп/621/31/21
ВИРОК
30 грудня 2021 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області:
головуючий - суддя ОСОБА_1 ,
за участі: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, є громадянкою України, має вищу освіту, одружена, не працює, зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судима,
у злочині, передбаченому частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України,
01 червня 2019 о 21:30 годині поблизу під`їзду №1, будинку АДРЕСА_3 , у ОСОБА_7 , на грунті особистих неприязнених стосунків виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_7 , підійшла зі спини до ОСОБА_5 , нанесла один удар в потилицю від якого остання впала на землю, в подальшому ОСОБА_7 сіла зверху та нанесла ОСОБА_5 , не менше 10 ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя, підвівшись ОСОБА_7 , нанесла близько 10 ударів ногами в область голови, шиї, тулуба та удар п`ятою в грудну клітину ОСОБА_5 , після чого дії ОСОБА_7 , намагались зупинити ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , які стримували останню, здійснюючи опір особами, які намагались припинити її дії, ОСОБА_7 , нанесла удар двома ногами в голову ОСОБА_5 , яка лежала на землі схопившись за лавку, чим завдала їй тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден на обличчі; ділянки травматичного набряку м`яких тканин на обличчі; забиті рани на обличчі та на слизовій оболонці нижньої губи праворуч та ліворуч; множинні садна на правій та лівій бічній поверхні шиї, травматичне похитування 1-го зуба на верхній щелепі праворуч; посттравматичну кісту 11 зуба; закритий перелом кісток носа без зміщення, посттравматичний перелом краніальної частини головки мищелкового відростку скронево-нижньощелепного суглоба ліворуч, підвивих 1-го шийного відділу хребта, що ускладнилося в своїй течії розвитком вираженого больового синдрому, декомпенсації, вегетативно-судинної дистонії по змішаному типу з вегетативними пароксизмами, з лікворно-гіпертензіонним, цефалічним та астено-невротичним синдромами.
По ступеню тяжкості: синці та садна на обличчі та в області шиї, набряк м`яких тканин на обличчі, як в сукупності так і кожне окремо, відноситься до легких тілесних ушкоджень; травматичне похитування 1-го зуба на верхній щелепі праворуч, посттравматична формируюча кіста 11 зуба до легких тілесних ушкоджень, які призвели до втрати загальної працездатності на 10%; забиті рани на обличчі та на слизовій оболонці нижньої губи праворуч та ліворуч, закритий перелом кісток носа без зміщення, як в сукупності так і кожне окремо, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний здоров`я; посттравматичний перелом краніальної частини головки мищелкового відростку скронево-нижньощелепного суглоба ліворуч, підвивих 1-го шийного відділу хребта, що ускладнилося в своїй течії розвитком вираженого больового синдрому, декомпенсації, вегетативно-судинної дистонії по змішаному типу з вегетативними пароксизмами, з лікворно-гіпертензіонним, цефалічним та астено-невротичним синдромами, як у сукупності, так і кожне окремо кваліфікуються, як середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за тривалістю розладу здоров`я, характерні для цього виду травми та її тяжкості.
Зазначеними діями ОСОБА_7 , вчинила умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачена ОСОБА_7 , під час судового розгляду частково визнала себе винуватою в інкримінованому їй злочині, та показала, що дійсно між нею та потерпілою виникли неприязнені відносини. У вказаний день вона з чоловіком та дітьми проходила біля будинку де побачила ОСОБА_5 , вирішила поспілкуватися з нею, підійшовши взяла її за спину на що ОСОБА_5 потягла її за волосся, вони впали на землю в ході чого, як вона так і потерпіла наносили один одному удари долонями. Ударів ногами вона потерпілій не спричиняла, не заперечувала, що її діями ОСОБА_5 , було завдано легкі тілесні ушкодження.
Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_7 , її вина у повному обсязі підтверджується наступними доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_5 , показала про обставини, за яких ОСОБА_7 , 01.06.2019 спричинила їй тілесні ушкодження, а саме про те, що у вказаний день, близько 21:30 год., вона перебувала біля під`їзду свого будинку та відчула раптовий удар в потилицю, від тримання за волосся вона впала на спину та побачила, що це ОСОБА_7 , яка сіла на неї зверху та почала наносити численні удари руками та ногами, у тому числі в область голови та тулубу. Конфлікт був припинений сторонніми особами, ким саме вона не пам`ятає. Після вказаних протиправних дій обвинуваченої вона відчувала нестепний біль та через два дні була госпіталізована до лікарні.
Свідок ОСОБА_9 , показав суду про місце розташування та механізм нанесення ударів обвинуваченою, а саме про те, що 01.06.2019 року з балкону своєї квартири почув крик про допомогу та вийшов на вулицю де побачив як ОСОБА_7 , наносила ОСОБА_5 , тілесні ушкодження руками, ліктями, ногою в область голови, тулубу та намагався припинити конфлікт, який тривав близько 15 хвилин. Після припинення дій ОСОБА_7 , потепілій була надана допомога, оскільки самостійно підвестись вона не мала змоги.
Свідок ОСОБА_11 , показала про те, що почувши крик про допомогу вийшла на балкон де побачила ОСОБА_5 , яка лежала на землі, а зверху дівчину, яка наносила останній удари.
ОСОБА_12 , суду показала, що 01.06.2019 з балкону квартири побачила бійку між двома дівчатами, одна з яких наносила іншій удари руками та ногами та сусіда ОСОБА_9 , який намагався припинити вказані дії. Після події спілкувалась з ОСОБА_5 , та бачила у останньої тілесні ушкодження синці.
ОСОБА_13 , допитаний у якості свідка, повідомив суду про те, що почувши крик про допомогу підійшов до будинку та побачив, як ОСОБА_7 , наносила потерпілій ОСОБА_5 , яка лежала на землі тілесні ушкодження, в тому числі й ногами, потерпіла опору не чинила, а лише прохала про допомогу.
ОСОБА_14 , показав суду, що безпосереднім свідком бійки не був, почувши крик сусідки вийшов на вулицю, де побачив дружину, яка лежала на землі та дізнався, що його дружині тілесні ушкодження спричинила ОСОБА_7 . В подальшому дружині була надана медична допомога, лікарі швидкої пропонували госпіталізацію, однак, з огляду на стан ОСОБА_15 вони на той час відмовилися. В подальшому дружина мала вкрай погане самопочуття, пригнічений стан, відчувала біль та страх, через декілька днів вони звернулись за медичною допомогою до м. Харків.
ОСОБА_10 , показав, що він з дружиною ОСОБА_7 , 01.06.2019 у вечірній час, йшли додому, жінка йшла позаду, коли він повернувся то побачив дружину та ОСОБА_5 , які лежали на землі та тримали одна одну за волосся, спричинення ударів він не бачив.
01.06.2019 потерпіла ОСОБА_5 , звернувся до ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області із заявою, в якій повідомила про спричинення ОСОБА_7 їй тілесних ушкоджень (т. 2 а. п. 122,124).
Висновками судово-медичної експертизи №12-14/103-Зм/19 від 20.07.2019 та додаткової судово-медичної експертизи №12-14/124-Зм/19 від 05.08.2019 підтверджується, що у потерпілої ОСОБА_5 , мали місце синці та садна на обличчі; ділянки травматичного набряку м`яких тканин на обличчі; забиті рани на обличчі та на слизовій оболонці нижньої губи праворуч та ліворуч; множинні садна на правій та лівій бічній поверхні шиї, травматичне похитування 1-го зуба на верхній щелепі праворуч; посттравматичну кісту 11 зуба; закритий перелом кісток носа без зміщення, посттравматичний перелом краніальної частини головки мищелкового відростку скронево-нижньощелепного суглоба ліворуч, підвивих 1-го шийного відділу хребта, що ускладнилося в своїй течії розвитком вираженого больового синдрому, декомпенсації, вегетативно-судинної дистонії по змішаному типу з вегетативними пароксизмами, з лікворно-гіпертензіонним, цефалічним та астено-невротичним синдромами. Вказані вище тілесні ушкодження утворилися від неодноразової дії тупих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару або механізму удару об такі, а вищевказані садна утворилися по механізму тертя ковзання, індивідуальні особливості яких своїй травмуючій поверхні не відобразилися, можливо, внаслідок завдання ударів руками та озутими ногами нападаючої і могли бути отримані у строк та при обставинах, вказаних потерпілою та як вказано в ухвалі суду. По ступеню тяжкості: синці та садна на обличчі та в області шиї, набряк м`яких тканин на обличчі, як в сукупності так і кожне окремо, відноситься до легких тілесних ушкоджень; травматичне похитування 1-го зуба на верхній щелепі праворуч, посттравматична формируюча кіста 11 зуба до легких тілесних ушкоджень, які призвели до втрати загальної працездатності на 10%; забиті рани на обличчі та на слизовій оболонці нижньої губи праворуч та ліворуч, закритий перелом кісток носа без зміщення, як в сукупності так і кожне окремо, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний здоров`я; посттравматичний перелом краніальної частини головки мищелкового відростку скронево-нижньощелепного суглоба ліворуч, підвивих 1-го шийного відділу хребта, що ускладнилося в своїй течії розвитком вираженого больового синдрому, декомпенсації, вегетативно-судинної дистонії по змішаному типу з вегетативними пароксизмами, з лікворно-гіпертензіонним, цефалічним та астено-невротичним синдромами, як у сукупності, так і кожне окремо кваліфікуються, як середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за тривалістю розладу здоровя, характерні для цього виду травми та її тяжкості. Діагнози : забій м`яких тканих обличчя то голови, шийного та грудного відділу хребта, грудної клітки, м`яких тканин поперекової області, а також стани захворювання цервікокраніалгія, дорзалгія. Внаслідок полісегментарногоостеохондроза, спондіоартроза, ознаки двосторонньої дифузної фиброзно-кистозної мастопатії та патологічне вогнище в правій молочній залозі (гематома?) при оцінці ступеня тяжкості не враховувались, оскільки вони оцінювалися на підставі суб`єктивних факторів, та не підтверджуються об`єктивними судово-медичними даними. Свідчення ОСОБА_5 , дані нею у якості потерпілої, в ході проведення слідчого експерименту за її участі, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, як в механізму нанесення їй тілесних ушкоджень, так і в спосіб їх спричинення, і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи. (т. 2 а.п.143-145; 152-153)
Показання потерпілої ОСОБА_5 , надані під час слідчого експерименту 23.07.2019, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесного ушкодження, так і в способі його спричинення (т. 2 а.п. 147- 150).
Доводи ОСОБА_7 , якими остання спростовувала факт спричинення ОСОБА_5 , саме середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд сприймає критично та розцінює їх як спосіб ораного захисту від пред`явленого обвинувачення, та як такі, що жодним чином не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду з сукупності досліджених доказів.
Не вбачає суд на фотознімках місця події та тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , які надані потерпілою, доказового значення, оскільки вказані відомості не встановлюють та не спростовують наявність фактів та обставин в контексті норм Кримінального процесуального законодавства, яким регламентовано порядок зібрання доказів.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_7 , є винуватою в умисномусередньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, і її дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України.
Під час призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:
- ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином;
Суд не приймає до уваги щире каяття обвинуваченої ОСОБА_7 , виходячи з того, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, котра вчинила злочин та передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління тощо.
Не дивлячись на те, що ОСОБА_7 , в судових дебатах зазначала про каяття та зверталась до потерпілої з вибаченням, суд має критичну думку щодо щирості таких висловлювань, зовнішнього прояву переживань, шкодування про вчинене, засудження своєї поведінки та бажання виправитися з боку обвинуваченої судом не встановлено.
Таким чином, обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України немає;
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.
- особу обвинуваченої, яка раніше не судима; на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебувала; одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; за місцем фактичного проживання скарг на її поведінку немає; у період з 08.12.2016 по 26.09.2017 працювала на посаді касира відділення «Слобожанське» АТ «Мегабанк» де зарекомендувала себе з позитивного боку; на даний час не працює.
Санкцією частини 1 статті 122 КК України передбачено такі покарання: виправні роботи на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Частиною 1 статті 57 КК України передбачено, що покарання у виді виправних робіт відбувається за місцем роботи засудженого.
ОСОБА_7 , не має місця роботи, тому їй неможливо призначити покарання у виді виправних робіт.
А відповідно до частини 3 статті 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
Отже, до ОСОБА_7 , яка має неповнолітніх дітей:, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 неможливо застосувати покарання у виді виправних робіт та обмеження волі.
З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину; відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; відомостей, що характеризують особу обвинуваченої; висновки органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_7 , без позбавлення та обмеження волі, середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, відомості щодо її майнового та сімейного стану, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 , та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 1 статті 122 Кримінального кодексу України,і дійшов висновку про можливість її виправлення без відбування покарання та про наявність підстав для прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до положення статі 75 Кримінального кодексу України, з покладанням на неї обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.
Приймаючи відповідне рішення, суд, окрім зазначеного вище, враховує факт того, що ОСОБА_7 , раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також те, як те чи інше рішення суду може вплинути на подальшу долю особи, факт того, що покарання не має на меті кару, а слугує для виправлення та попередження вчиненню нових протиправних дій.
Відповідно до статей 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення цивільного позову про відшкодування шкоди, суд виходив з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
На обґрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди потерпіла зазначила, що вона внаслідок протиправних дій обвинуваченої перебуває у стресовому стані, погано спить, її стан здоров`я значно погіршений, їй спричинено душевні страждання, що виявилися у переживаннях, негативних змінах її життя.
Під час судового розгляду ОСОБА_5 , та її представник ОСОБА_6 , наполягали на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому.
Незважаючи на заперечення обвинуваченої проти позову в частині стягнення моральної шкоди, потерпілою доведено факт спричинення їй моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
Визнати ОСОБА_7 винуватою у злочині, передбаченому частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статі 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки.
Відповідно до частини 1, пункту 2 частину 2 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи чи навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 - задовольнити частково.
У решті позову ОСОБА_5 - відмовити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий: