Справа № 165/1051/20
Провадження № 1-кп/159/60/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл.

в складі: колегії суддів - головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 120 200 200 000 48 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Видерті Камінь Каширського району Волинської області, гр. України, жителя АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Нововолинську Волинської області, гр. України, жителя АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Нововолинську Волинської області, гр. України, жителя АДРЕСА_4 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 189 КК України,

а також
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Нововолинську Волинської області, гр. України, жителя АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Нововолинську Волинської області, гр. України, жителя АДРЕСА_6 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), відповідальність за які передбачена ч. ч. 2, 4 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:
21.04.20 р. обвинувальний акт у вказаному вище кримінальному провадженні надійшов до Нововолинського міськсуду Волинської області (а. с. 1).
За ухвалою Волинського апеляційного суду від 29.04.20 р. справа надіслана на розгляд Ковельському міськрайсуду Волинської області (а. с. 122) та надійшла до суду 08.05.20 р. (а. с. 124).
У підготовчому судовому засіданні 08.09.21 р. прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Заперечив проти задоволення клопотань захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , відповідно, про повернення обвинувального акта прокуророві, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 04.06.20 р. подали до суду заяви про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у їх відсутності та не заперечили щодо призначення справи до судового розгляду (а. с. 133, 137, 138).
Потерпілий ОСОБА_16 04.06.20 р. подав до суду заяву про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у його відсутності, зазначивши, що цивільний позов не підтримує (а. с. 139).
Крім того потерпілий ОСОБА_13 02.07.20 р. подав до суду заяви про відмову від обвинувачення ОСОБА_10 і просив кримінальне провадження щодо останнього закрити (а. с. 141, 143). Аналогічну заяву цей же потерпілий склав і 12.05.21 р. (а.с. 235).
Захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , відповідно, 22.06.21 р. подали до суду клопотання про повернення обвинувального акта прокуророві, обгрунтувавши, кожен зокрема, такі клопотання тим, що 20.07.15 р. обвинуваченому ОСОБА_8 було вручено повідомлення про підозру за ч. 4 ст. 189 КК України; обвинуваченому ОСОБА_10 за ч. ч. 2, 4 ст. 189 КК України. Покликаючись на ст. 28 КК України, судову практику, зазначають, що у порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України у обвинувальному акті не зазначено чіткого формулювання обвинувачення, що є порушенням права обвинувачених на захист. Зокрема не конкретизовано обвинувачення за фактом вимагання грошових коштів у потерпілих: ОСОБА_17 в період з 2004 р. по 2006 р., у ОСОБА_18 в період з 2007 р. по 2008 р., ОСОБА_15 в період 2010 р. та участі кожного з обвинувачених у ціих епізодах. Не надано юридичної оцінки стосунків між обвинуваченим ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_13 за фактом вимагання у нього грошей в період з 2009 р. по 2011 р.. Реєстр матеріалів не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України. Потерпілому ОСОБА_18 було оголошено про завершення досудового розслідування 18.06.18 р., а він вказав, що - 29.01.20 р., підозрюваним 14.04.20 р. і 15.04.20 р. було вручено обвинувальний акт. 15.04.20 р. досудове розслідування було відновлено і матеріали кримінального провадження було відкрито учасникам 15.04.20 р.. У обвинувальному акті не усунуто недоліків, про які було вказано при поверненні обвинувального акта прокуророві попередньо при непоновлених строках досудового розслідування. Так обвинувачення є неконкретним щодо вчинення злочинних дій у складі організованої групи, спільно з невстановленою особою, матеріали щодо якої у окреме провадження не виділялись; не вказано розмір грошових коштів та вартість майна як таких, що отримані у потерпілого ОСОБА_19 ; не конкретно вказано обвинувачення в частині об`єкту злочинного посягання.
У судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_11 клопотання захисників підтримав та прросить ці клопотання задовольнити як подані в інтересах усіх п`ятьох обвинувачених.
Кожен з обвинувачених, зокрема, у судовому засіданні підтримали думку свого захисника та просять обвинувальний акт повернути прокуророві.
Заслухавши думки осіб, які беруть участь у справі, по порушених у підготовчому засіданні питаннях; вивчивши матеріали кримінального провадження, що стосуються розглядуваних питань, заявлених клопотань, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора та наявність підстав для задоволення клопотань захисників і повернення обвинувального акта прокуророві як такого, що не відповідає вимогам КПК України, виходячи з такого.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право
прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7 - 1) підстави застосування заходів кримінально - правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
До обвинувального акта додається:
1) реєстр матеріалів досудового розслідування;
2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;
3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого ч. 2 ст. 297 - 1 цього Кодексу);
4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;
Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Згідно з правовою позицією, висловленою ВС України у постанові від 24.11.16 р. № 5 -328кс16, аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників:
1) фактичних обставин кримінального правопорушення;
2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");
3) формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально - правової норми, порушення якої інкримінується особі; фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально - правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Вимоги до обвинувального акта встановлені нормами ст. 291 КПК України.
Відповідно до частини четвертої згаданої вище норми Закону, до обвинувального акта додається, у т. ч., розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідвання.
Як слідує з тексту обвинувального акта (а. с. 2 59), у ньому не зазначено про кількість аркушів реєстру матеріалів досудового розслідування, що додані до нього (а. с. 58).
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, серед іншого, відомості про виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення.
Однак у обвинувальному акті зазначено відомості про виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими щодо кожного з обвинувачених, і, тим одночасно вказано формулювання обвинувачення:
-а. с. 3 175 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 189 КК України;
-а. с. 17 29 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 189 КК України;
-а. с. 29 39 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 189 КК України;
-а. с. 40 50 щодо обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України;
-а. с. 51 57 щодо обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. ч. 2, 4 ст. 189 КК України, попри те, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні злочину у складі організованої групи як організатори, співвиконавці, без посилання на ті норми Загальної частини КК України, що передбачають види та форми співучасті.
Відповідно до ст. 7 КПК України визначено загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться, зокрема, і верховенство права, законність, забезпечення права на захист.
Згідно ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, як сторона захисту, серед інших прав, має право знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Однак доводи сторони захисту про неконкретність обвинувачення знайшли своє ствердження в суді.
Так при формулюванні обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_7 по епізоду за період із серпня 2007 р. по листопад 2008 р. (а. с. 22) у обвинувальному акті вказано, що обвинувачений ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та ОСОБА_7 , вчинив вимагання грошових коштів та майна потерпілого ОСОБА_18 .. Тобто особі інкриміновано вчинення злочину спільно із самим собою у т. ч..
При формулюванні обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_20 по епізоду у кінці вересня 2008 р. (а. с. 35) у обвинувальному акті вказано, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи об`єднаним єдиним умислом з іншими учасниками організованої групи - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Та ОСОБА_9 , пред`явив незаконну вимогу передачі майна потерпілому ОСОБА_18 .. Тобто особі інкриміновано вчинення злочину, будучи об`єднанню єдиним умислом із самим собою як іншим учасником організованої групи у т. ч..
Крім того обвинуваченому ОСОБА_9 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України 23.03.11 р., за якою передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 р.. Тому такий злочин належить до злочинів середньої тяжкості та за станом на дату формування обвинувального акта закінчилися строки притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення такого злочину, що передбачені ст. 49 КК України.
Однак при формуванні обвинувального акта ця обставина жодним чином не врахована.
Крім того суд враховує, що, дійсно, обвинувальні акти у вказаному вище кримінальному провадженні неодноразово повертались судами та у обвинувальному акті у повному обсязі так і не виправлено тих недоліків, що відмічені у попередній ухвалі суду про повернення обвинувального акта.
У обвинувальному акті так і не зазначено строків застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених, відсутні відомості про його скасування (а. с. 104, 105).
Крім того як і у попередньо повернутому прокурору обвинувальному акті за ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 06.03.18 р., що залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17.05.18 р., у доданому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування не усунуто виявлених раніше недоліків: відображені всі процесуальні дії , а також час їх вчинення: відсутні відомості, щодо обрання та в подальшому скасування запобіжних заходів щодо обвинувачених, які обирались слідчими, слідчими суддями, в тому числі і суддями апеляційного суду Волинської області; так само як і раніше повернутому прокурору обвинувальному акті у цьому обвинувальному акті обвинуваченому ОСОБА_10 інкриміновано те, що він у період з листопада 2009 р. по березень 2011 р. вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України щодо потерпілолго ОСОБА_13 , примусивши останнього віддати йому свою пенсійну картку для погашення банківського кредиту в сумах, не менших 430 доларів США. При цьому з обвинувального акту не зрозуміло, чи передавалась потерпілим вказана вище сума. Відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Вказана шкода шкода повинна бути вираженою сталою сумою. Крім того при складанні обвинувального акта досудовим розслідування не з`ясовано та у обвинувальному акті не відображено, які суми з картки потерпілого, та за які періоди та за яких обставин, де, коли обвинуваченим знімались та присвоювались (якщо знімались та присвоювались). Наведене вище не дає можливості зробити висновок щодо правильності правової кваліфікації кримінального правопорушення та її відповідності фактичним обставинам події.

Крім того по епізоду вимагання у потерпілого ОСОБА_16 (на початку листопада 2004 р.) у обвинувальному акті (а. с. 7, 21, 33, 55) обвинуваченим інкриміновано та зазначено про заподіяння потерпілому моральної шкоди без визначення розміру такої.
Також у формулюванні обвинувачення використано конструкцію (а. с. 20, 32) про вчинення злочину щодо потерпілого ОСОБА_16 у період з другої декати жовтня 2004 р. по кінець листоада 2006 р., зокрема, обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у співучасті із обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та іншими учасниками кримінального угрупування, з погрозами, що, на думку суду, не є конкретизованим обвинуваченням і викладеним зрозуміло для обвинуваченого, зокрема.
Отже суд вважає і у вказаній вище частині обвинувачення не конкретизованим, тобто, у обвинувальному акті чітко не викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зважаючи, в т. ч. на заяву потерпілого ОСОБА_13 до суду про незаконність дій слідчого та перекручування останнім фактів, повідомлених ним слідству, що мають значення для вирішення справи по суті.
Вказана вище неконкретність обвинувачення, на думку суду, перешкоджає реалізації обвинуваченими передбаченого ст. 42 КПК України права знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення вони обвинувачуються. Всі вищезазначені обставини (об`єктивна та суб`єктивна сторони кримінального правопорушення) підлягають зазначенню у обвинувальному акті і подальшому з`ясуванню судом, тому суд вважає, що без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду. Вище перелічені порушення вимог КПК України порушують права обвинувачених на захист, не можуть бути усунуті під час судового розгляду даного кримінального провадження, заважають прийняти законне та обґрунтоване рішення під час судового розгляду, із урахуванням чого обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору. Доводи прокурора не спростовують доводи захисників, що зазначені у їх клопотаннях.
Суд вважає, що з наведених вище підстав зазначені вище порушення закону не дають законних підстав суду призначити обвинувального акта до судового розгляду.
Ст. 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення необхідних додаткових відомостей до обвинувального акта чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Недоліки обвинуваьного акта мають бути усунуті протягом розумного строку.
Клопотань щодо застосування, зміну або продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених до суду не надходило.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 314 316, 42, 109, 291 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_11 задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 120 200 200 000 48 про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 за ч. ч. 2, 4 ст. 189 КК України повернути прокурору Волинської обласної прокуратури як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Головуючий:ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Повний текст ухвали суду оголошено 13.09.21 р..