Справа № 298/864/21 Провадження № 1-кс/304/199/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву підозрюваного ОСОБА_4 про відвід слідчому судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_5 у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В :

на розгляд Перечинського районного суду Закарпатської області після визначення підсудності із Закарпатського апеляційного суду надійшла заява підозрюваного ОСОБА_4 про відвід слідчому судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_5 у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000144 від 10 серпня 2021 року, за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Вказану заяву підозрюваний мотивує тим, що на його думку існують обставини, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді, зокрема такою не задоволено його клопотання щодо відводу прокурора та щодо заміни адвоката, в той час як він бажає обрати собі адвоката на власний розсуд.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечив у повному обсязі, також зазначив, що заява про відвід судді ОСОБА_5 є безпідставною, не ґрунтується на вимогах Закону, а тому в задоволенні такої слід відмовити.

Заявник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні визначені у ст. 75 КПК України, а саме слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення...

У той же час відвід слідчому судді ОСОБА_5 вмотивований незгодою підозрюваного із прийнятими слідчим суддею процесуальними рішеннями в межах кримінального провадження № 0000144.

Однак така незгода не може розглядатися як сумнів у безсторонності та неупередженості слідчого судді, так як виходячи із положень, закріплених у ст. 75, 76 КПК України, ст. 14, 106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 126, 129 Конституції України, рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя, підготовки, розгляду справ у судових інстанціях, звернення рішення до виконання тощо можуть оскаржуватися виключно в апеляційному та касаційному порядку і не є підставою для відводу слідчого судді.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко та Мартенко проти України» Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм. Суд у зазначеному рішенні нагадав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Проте суддя не може бути відсторонений від участі у розгляді справі навіть за вищевказаних умов в тому випадку, коли жодний інший суд не може бути призначений для розгляду даної справи або через терміновий характер справи, коли зволікання в її вирішенні може призвести до серйозної судової помилки.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що заявлення відводу слідчому судді з наведених у заяві підозрюваного ОСОБА_4 підстав чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, що суд розцінює як зловживання правом на відвід з метою затягування досудового розслідування та, діючи відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України вважає, що заява підозрюваного до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 75, 80, 81 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні заяви підозрюваного ОСОБА_4 про відвід слідчому судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_5 у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1