Справа № 694/2241/21
Провадження № 1-о/710/1/21
УХВАЛА

17.12.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

вирішуючи питання про відкриття кримінального провадження за виключними обставинами за заявою ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Черкаського апеляційного суду із заявою про перегляд вироку за виключними обставинами, яку доповнив заявою від 05.11.2021 року. У наведеній заяві просить суд скасувати вирок апеляційного суду Черкаської області від 12.12.2006 року в частині призначеного йому покарання за п.п. 2,6,10 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі, яке відповідно рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 року № 6-р (ІІ)/2021 не відповідає вимогам ст. 28 Конституції України та постановити відносно нього новий вирок, призначивши йому покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Відповідно до ухвали Черкаського апеляційного суду від 10.12.2021 року вищезазначена заява засудженого направлена до Шполянського районного суду Черкаської області для розгляду.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у відповідності до положень ч.2ст.464 КПК України, колегія судді встановила наступне.

Відповідно вироку апеляційного суду Черкаської області від 12.12.2006 року, залишеного без змін відповідно ухвали Верховного Суду України від 20.03.2007 року, ОСОБА_4 засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ст.187 ч.4, ст. 152 ч.4, ст. 153 ч.3, ст. 115 ч.2 п.п. 2,6,10 КК України до довічного позбавлення волі.

Кримінальне провадження за виключними обставинами здійснюється з підстав, визначених пунктами 1, 3 частини третьої статті 459 КПК України, судом, який ухвалив рішення, що переглядається.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу установлення неконституційності окремих положень закону, іншого правового акта чи їх окремого положення є виключною обставиною за умови застосування судом відповідних приписів при вирішенні конкретної справи.

Заява ОСОБА_4 обґрунтована тим, що рішенням Конституційного Суду України за № 6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021 року визнано покарання у виді довічного позбавлення волі особи без подальшої можливості її звільнення таким, що суперечить положенням ст.ст. 3,23,28 та ст. 63 Конституції України.

Так, Рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(II)/2021, на яке посилається ОСОБА_4 , як на підставу своїх вимог, не констатовано невідповідності Основному Закону тих кримінально-правових норм, що встановлюють довічне позбавлення волі як вид покарання.

Згаданим рішенням визнано неконституційними положення частини 1 статті 81 і частини 1 статті 82 КК у зв`язку з неможливістю умовно-дострокового звільнення від відбування цього заходу примусу і заміни невідбутої його частини більш м`яким щодо осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі.

Суд зауважує, що наведених норм кримінального права суди в рішеннях, які просить переглянути заявник, не застосовували, адже відповідні питання вирішуються на стадії виконання вироку, а не його постановлення і перегляду.

Таке Рішення Конституційний Суд України постановив з метою реалізації статей 3, 23, 28 Конституції України та приведення Кодексу у відповідність до Конституції України та зазначив, що обов`язком Верховної Ради України є законодавчо забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.

Конституційний Суд України у пункті 4.1 наведеного рішення зобов`язав Верховну Раду України усунути невідповідність окремих положень Кримінального Кодексу Основному Закону шляхом запровадження правового механізму, здатного забезпечити засудженим до довічного позбавлення волі реалістичну перспективу звільнення.

Зважаючи на викладене, приписи органу конституційної юрисдикції підлягають виконанню насамперед шляхом унесення Верховною Радою України змін до законодавчих норм, що регулюють умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення цих кримінально-правових інститутів на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є обов`язковість судових рішень, що включає недопустимість їх перегляду за межами встановлених законом процедур. Цей конституційний принцип є відображенням засади юридичної визначеності (res judicata), яка за практикою ЄСПЛ є одним із фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії» від 28 листопада 1999 року, заява № 28342/95, пункти 61-62; «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03, пункт 40; «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року, заява № 32053/13, пункт 46). Зміст цієї засади полягає в тому, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду лише тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення.

Такі висновки відповідають позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеної в ухвалах від 05.10.2021 у справі № 1-1/2004, від 25.10.2021 у справі № 13-216зво21, від 01.11. 2021 року провадження № 13-225зво21.
За таких обставин підстави для відкриття провадження за заявою ОСОБА_4 за виключними обставинами відсутні.

Керуючись ст.459,460,462,464 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті кримінального провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд за виключними обставинами вироку апеляційного суду Черкаської області від 12.12.2006 року.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її винесення, засудженим - з дня отримання копії.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3