гСправа № 187/1568/21 Провадження №1-кп/0187/286/21
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 і обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000381 від 27.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, українець, громадянин України, освіта повна вища, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює: АТ «Об`єднання гірничо-хімічна компанія» філія « Вільнянський гірничо-металургійний комбінат», монтажник технічних трубопроводів дільниці хвостового господарства збагачувального виробництва, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статтею 407 Кримінального кодексу України,-
Встановив:
ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом, у військовому званні «сержант» на посаді командира зенітного артилерійського відділення взводу охорони 5 дивізіону військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, 9 серпня 2021 року самовільно залишив 5 дивізіон військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за межами військової частини до 21 серпня 2021 року.
Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, асаме самовільне залишення військової частини, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що він дійсно 09.09.2021 року самовільно залишив 5 дивізіон військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , час проводив на власний розсуд. 21.09.2021 року самовільно повернувся до вищезазначеної військової частини.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд пересвідчився, що позиція підсудного ОСОБА_4 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ч.3 ст. 349 КПК України суд допитав обвинуваченого та дійшов до переконання, що вина обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України знайшла своє підтвердження повністю в судовому засіданні.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України). При цьому суд бере до уваги роз`яснення надані Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" N 7 від 24.10.2003 та позицію ЄСПЛ сформовану ним, зокрема, в рішенні Швидка проти України щодо покарання як заходу примусу необхідного у демократичному суспільстві для досягнення його мети.
Судом враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, інші обставини, зокрема дії обвинуваченого після вчинення злочину.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 має повну вищу освіту, не перебуває на обліку у лікаря психіатра і нарколога, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий працевлаштований.
Як обставину, що пом`якшує покарання суд враховує з`явлення із зізнанням, щире каяття, так як підсудним усвідомлено та критично оцінено свою протиправну поведінку та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які в силу статті 67 КК України обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.
Суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_4 злочину та ступінь його тяжкості, який згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.
З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення підсудного до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують його покарання та відсутність обставин, що його обтяжує, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину є мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі, однак при звільненні його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статтею 407 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно статті 75 частини 1 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно статті 76 частини 1 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1