Ухвала
Іменем України
13 січня 2022 року

м. Київ
справа № 266/7838/21

провадження № 51-139впс22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у судовому засіданні подання Донецького апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 0000042 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 438 КК України на розгляд з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Верховного Суду надійшло подання Донецького апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 0000042 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 438 КК України на розгляд з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Подання внесено на підставі приписів статей 32, 34 КПК України й мотивовано тим, що місце вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень не належить до територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області, а тому це кримінальне провадження не підсудне зазначеному суду, у зв`язку з чим повинно бути скеровано до відповідного суду в межах юрисдикції іншого апеляційного суду.

Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце розгляду подання, проте, в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду подання

не надійшло.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені у поданні доводи, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання апеляційного суду підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 34 КПК Україникримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

З наданих до суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000042 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 438 КК України. Судовий розгляд у цьому провадженні не розпочато.
Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 438 КК України за класифікацією кримінальних правопорушень, визначеною в ст. 12 цього Кодексу, є особливо тяжкими за ступенем тяжкості.
Водночас найбільш тяжким кримінальним правопорушенням у якому обвинувачується ОСОБА_4 є злочин, передбачений ч. 1 ст. 258-3 КК України, оскільки санкцією відповідної кримінально-правової норми передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна або без такої.
При цьому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 438 КК України, є менш тяжким порівняно з передбаченим ч. 1 ст. 258-3 КК України, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років.
Колегія суддів звертає увагу на те, що критерієм тяжкості вчиненого кримінального правопорушення в контексті приписів ч. 1 ст. 32 КПК України, є вид і розмір покарання, передбаченого в санкції відповідної статті інкримінованого кримінального правопорушення, наявність додаткового покарання та його виду, а

не виключно приписи ст. 12 КК України.
Щодо матеріалів даного кримінального провадження, то із обвинувального акта слідує, що ОСОБА_4 , діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, у 2016 році перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області вступив на службу до терористичної організації «Донецька народна республіка» (далі ДНР). Будучи призначеним на посаду «старшего следователя по ОВД следственного отдела Министерства государственной безопасности»

(далі МГБ» за місцем дислокації «МГБ ДНР» на бульварі Пушкіна, 26 Калінінського району у м. Донецьку, тобто найбільш тяжке кримінальне правопорушення з тих, що ставляться у провину обвинуваченому (ч. 1 ст. 258-3 КК України, було вчинено в межах територіальної юрисдикції Калінінського районного суду міста Донецька.

Відповідно до розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14 територіальна підсудність справ Калінінського районного суду міста Донецька змінена й визначена за Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.
Виходячи зі змісту положень статей 32, 34 КПК України та з огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити подання апеляційного суду та направити кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для його розгляду по суті.

Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд
постановив:
Подання Донецького апеляційного суду задовольнити.
Кримінальне провадження № 0000042 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 438 КК України, направити до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3