ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/89/22 Справа № 694/399/22 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Черкаси апеляційну скаргу прокурора Звенигородського окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 березня 2022 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суха Калигірка, Катеринопільського району, Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не працює, на утриманні має неповнолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідом, учасником АТО, депутатом не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

10 березня 2022 року слідчий Слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області з клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000207.

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначає, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення в умовах воєнного стану.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховування від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконний вплив на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий, за погодженням з прокурором, просив обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строків досудового розслідування, до 10 травня 2022 року включно.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 березня 2022 року клопотання слідчого задоволено частково. Вирішено застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжних захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання, починаючи з 10.03.2022 по 07.05.2022 включно, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

У застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, та винести нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб в межах строків досудового розслідування, до 10 травня 2022 року включно.

Апеляційна скарга мотивована тим, що існує ряд обґрунтованих обставин, на підставі яких слід застосувати до підозрюваного запобіжний захід саме тримання під вартою, зокрема це наявність вагомих доказів на вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним за ч. 4 ст. 185 КК України до восьми років позбавлення волі. Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 має стан здоров`я, достатній для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень, а також відсутність у підозрюваного сталих міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи чи навчання, дають підстави вважати, на думку прокурора, що до ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як встановлено при розгляді апеляційної скарги, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення в умовах воєнного стану, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Так, злочин, який інкримінується ОСОБА_7 згідно положень ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Проте, лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на що є посилання у апеляційній скарзі прокурора, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також немає об`єктивних даних про те, що підозрюваний впливає або буде впливати на свідків, іншого співучасника злочину чи потерпілу при безпосередньому спілкуванні чи опосередковано через інших осіб, за допомогою засобів зв`язку.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого. Врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід є достатнім для запобігання указаним вище ризикам.

Слідчий у клопотанні та прокурор в засіданні не навели достатніх мотивів на обґрунтування того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у справі, ухилятися від слідства й суду, а також ними не зазначено підстави для обрання найбільш суворого запобіжного заходу, та у чому полягає винятковість цього випадку.

Твердження прокурора про те, що підозрюваний має стан здоров`я, достатній для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень, на думку колегії суддів є лише припущенням і, не може об`єктивно свідчити про неможливість запобігання спробам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи дію більш м`якого запобіжного заходу, обраного щодо нього місцевим судом.

Крім того, колегія суддів зважає, що підозрюваний ОСОБА_7 на утриманні має неповнолітню дитину, раніше не судимий. Як встановлено апеляційним судом, з органом досудового розслідування співпрацює, від надання показів не відмовляється, своєчасно з`являється на виклики слідчого.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт строком на 60 діб зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді і задоволення клопотання слідчого.

Виходячи з цього, колегія суддів приходить до висновку, що прокурором була доведена необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу взагалі, однак не була доведена необхідність застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою зокрема. Тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволені клопотання слідчого і застосував до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 181, 193, 194, 404, 407, 422 КПК апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 березня 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 березня 2022 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: