Номер провадження: 11-кп/813/189/22
Номер справи місцевого суду: 500/5381/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя: ОСОБА_2 ,
судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю:
секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2020 року, про задоволення подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області щодо направлення для відбування призначеного вироком покарання у виді обмеження волі на строк один рік ОСОБА_8 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2019 року за ч.1 ст.213 КК України до одного року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України строком на два роки з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

установив
Зміст оскарженого судового рішення
Оскаржуваною ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 01.06.2020 року, про задоволення подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області щодо направлення ОСОБА_8 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2019 р. за ч. 1 ст. 213 КК до одного року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на два роки з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, для відбування призначеного вироком покарання у виді обмеження волі на строк один рік.
Рішення місцевого суду обґрунтоване тим, що враховуючи засаду невідворотності покарання, а також того, що ОСОБА_8 не виправдав проявлену до нього довіру та не виконав умови його звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд дійшов висновку, що подання органу з питань пробації про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання має бути задоволене.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та провадження за поданням органу провадження закрити.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що неявки до органу пробації сталися з поважних причин, однак суд поверхнево віднісся до пояснень засудженого та дійшов до невірного висновку щодо направлення ОСОБА_9 для відбування покарання.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги
В судове засідання апеляційного суду не з`явився засуджений ОСОБА_8 з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

При цьому, захисником ОСОБА_7 надана медична довідка відповідно до якої ОСОБА_8 перебуває на амбулаторному лікуванні.

Апеляційний суд враховує процесуальну поведінку засудженого ОСОБА_8 , який неодноразово не з`являвся в судові засідання, як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду зокрема: 30.07.2020 р., 24.09.2020 р., 17.11.2020 р., 26.11.2020 р., 23.02.2021 р., 30.03.2021 р., 11.05.2021 р., 25.05.2021 р., 02.09.2021 р., 11.11.2021 р., 23.12.2021 року, що свідчить про зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, що суперечить загальним засадам кримінального провадження.

Частиною 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін, або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалу суду першої інстанції оскаржено лише засудженим ОСОБА_8 та не ставить питання про погіршення становища засудженого.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що неявка засудженого ОСОБА_8 не перешкоджає розгляду справи, оскільки жодним з учасників в даному кримінальному провадженні не ставиться питання про погіршення становища засудженого, а тому суд вважає, що в даному випадку відсутня необхідність розгляду провадження з обов`язковою участю останнього.

Відповідно до ч.4 ст.401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання, а тому, за згодою учасників провадження, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, з огляду на присутність в судовому засіданні захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання без участі засудженого ОСОБА_8 .

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 , підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, скасувати ухвалу місцевого суду.

Прокурор ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 3 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України, з урахуванням положень цього розділу.

Апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції дотримався вимог процесуального закону під час розгляду подання органу пробації.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали та матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2019 р. за ч. 1 ст. 213 КК до одного року обмеження волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК строком на два роки з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК, а саме періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) (а.о.с. 3 4).

Постановою від 12.09.2019 р., з якою ОСОБА_8 був ознайомлений, йому були встановлені дні явки для реєстрації до органу з питань пробації перший понеділок кожного місяця (а.о.с. 20).

ОСОБА_8 12 вересня 2019 року були роз`яснені покладені судом обов`язки, а також він був попереджений про те, що у разі невиконання покладених судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, звільнення від відбування покарання може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.о.с. 17).

З листку реєстрації вбачається, що ОСОБА_8 04 листопада 2019 року не з`явився на реєстрацію (а.о.с. 21), у зв`язку з чим 05 листопада 2019 року органом з питань пробації до нього було застосоване письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (а.о.с. 50). Крім того, з листку реєстрації вбачається, що ОСОБА_8 також не з`явився на реєстрацію без поважних причин і 02 грудня 2019 року (а.о.с. 21), Відповідно до письмових пояснень, ОСОБА_8 обидва рази обґрунтовував нез`явлення на реєстрацію тим, що не зміг повернутися з поїздки в Татарбунарський району у зв`язку з поламкою автомобіля (а.о.с. 49, 58).

Крім того, ОСОБА_8 протягом іспитового строку систематично вчиняв адміністративні правопорушення, які потягли адміністративні стягнення: відповідно до постанов відділу організації несення служби в м. Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області від 24.10.2019 р. за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу (а.с.п. 206); від 17.12.2019 р. за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу (а.с.п. 175); від 18.12.2019 р. за ч. 1 ст.121 КУпАП у виді штрафу та за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу (а.с.п. 173, 174).

В подальшому, ОСОБА_8 органом пробації були винесені винесено письмові попередження про скасування випробування від 05.11.2019 року і 03.12.2019 року з яким він був особисто ознайомлений (а.о.с.50, 59).

Так, не зважаючи на застосоване письмове попередження про скасування випробування після першої неявки на реєстрацію 04.11.2019 р. (а.о.с. 21, 50) та після накладення на ОСОБА_8 адміністративного стягнення 24.10.2019 р. за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с.п. 206), засуджений вдруге не з`явився на реєстрацію без поважних причин 02 грудня 2019 року (а.о.с. 21, 59) та ще двічі 17 та 18 грудня 2019 року був підданий адміністративним стягненням за вчинення правопорушень за ч. 2 ст. 126 та за ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с.п. 173 175).

Згідно вимог ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.3 ст.164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Згідно ч.1 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 2 ст.166 КВК України встановлено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При цьому, частиною 3 зазначеної норми закону передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 під його особистий підпис був повідомлений про необхідність з`являтися на реєстрацію до органу з питань пробації у визначені дати, був повідомлений про можливі наслідки невиконання даного обов`язку, та йому були відомі наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, однак, незважаючи на застосовані до нього письмові попередження, останній без поважних причин систематично не виконував обов`язок з`явитися на реєстрацію до органу з питань пробації, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення умисних адміністративних правопорушень, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 мав реальні можливості виконувати покладені на нього обов`язки, а факт неодноразового ігнорування покладених обов`язків свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували поважність неявок ОСОБА_8 до органу пробації для реєстрації, рівно як і не містять будь-яких повідомлень від останнього про неможливість з`явитися у встановлені графіком дні та час.

Апеляційний суд не приймає доводи засудженого те, що він не з`являвся для реєстрації до органу пробації через стан здоров`я, про що зазначено в апеляційній скарзі, оскільки матеріали справи, не містять відомостей на підтвердження обставин, щодо існування поважних причин, які позбавляли засудженого можливості виконувати покладені на нього судом обов`язки, зокрема з`являтися для реєстрації до органу пробації, крім того, ОСОБА_8 , у тому числі після попередження, вчинив умисні правопорушення, а саме керування транспортним засобом без наявності права керування таким транспортним засобом, а також керування транспортним засобом з несправними зовнішніми світловими приладами (ліва передня фара) в темну пору доби, оскільки він тричі свідомо сідав за кермо автомобіля, не маючи відповідного посвідчення водія, а також він не міг не знати про відсутність світла фари у темну пору доби. Отже, характер вчинених ОСОБА_8 правопорушень, форма їх вини, а також те, що він їх вчиняв систематично у три різні дні свідчить про те, що вони є грубими та свідчать про свідоме ігнорування ОСОБА_8 встановлених у суспільстві загальних правил поведінки, що, в свою чергу, свідчить про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення подання органу з питань пробації про скасування звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 284, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2020 року про задоволення подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області щодо направлення для відбування призначеного вироком покарання у виді обмеження волі на строк один рік ОСОБА_8 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2019 року за ч.1 ст.213 КК України до одного року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України строком на два роки з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4