УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 638/1424/22

провадження №1-в/638/176/22

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , вирішуючи питання про прийняття до свого провадження заяви ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

у с т а н о в и в:

03 лютого 2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд, дослідивши заяву, встановив таке.

Відповідно до положень статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

При цьому, згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Закони України про кримінальну відповідальність повинні відповідати положенням, що містяться в чинних міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог частини другої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно зі статтею 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно - дострокове звільнення.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання регламентується положеннями статті 154 КВК України, частиною третьою якої визначено: стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган, або установа виконання покарання у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

До заяви ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення останнім не додано характеристики з установи виконання покарань, де на даний час відбуває покарання засуджений, відомостей про заохочення та накладені стягнення, про початок строку відбуття покарання та про фактично відбутий ним строк покарання.

Втім умовно -дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відсутність вищезазначених документів позбавляють суд встановити всі фактичні обставини справи, розглянути клопотання по суті та ухвалити законне і обгрунтоване рішення у визначені нормами КПК України строки.

Крім того, як вбачається зі змісту частини першої статті 8, статті 113 КВК України, пункту 3 розділу ІІІ «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» засуджені мають право відповідно до законодавства звертатися з клопотаннями до суду через адміністрацію установи виконання покарань. Засудженим забороняється надсилати та отримувати кореспонденцію всупереч порядку, встановленому Кримінально-виконавчого кодексу України.

Заява та поштовий конверт надійшли до суду в порушення порядку, встановленому Кримінально-виконавчим кодексом України, а саме не через адміністрацію установи виконання покарань, даних щодо джерела їх походження, ким та за яких обставин їх було направлено до суду, немає.

Вказані обставини не дають можливості ідентифікувати особу, яка подала заяву, чи є ця особа такою, що має право на звернення до суду з таким клопотанням, що унеможливлює належним чином встановити межі, предмет судового розгляду та вирішити клопотання на підставі повного, всебічного та об`єктивного його розгляду з урахуванням правил підсудності.

За таких обставин, заяву ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необхідно повернути для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 539 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», слідчий суддя

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - повернути заявнику для належного оформлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1