ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року

м. Харків

Справа№638/17065/19

Провадження № 1-кп/638/1212/21

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003097 від 13 серпня 2018 року, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаного, працюючого каменярем за трудовою угодою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 10 вересня 2019 року Дзержинським районним судом м. Харкова за частиною першою статті 185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України,

у с т а н о в и в:

17 вересня 2019 року у період часу з 16 до 17 години, ОСОБА_5 перебував у підсобному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , де за усною домовленістю з підрядником здійснював ремонтні роботи. Під час перебування у підсобному приміщенні ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав наступне майно, яке належить ОСОБА_8 : шліфувальну машину кутову «Makita», модель 9558 HNG, серійний номер 1227986, вартістю згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 21848 від 22 жовтня 2019 року 1791 грн та лазерний рівень «Bosh Gll 380Р+BS150», заводський номер 702001820, вартістю згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 21848 від 22 жовтня 2019 року 10296 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 12 087 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що працевлаштований за трудовим договором, проживає за місцем реєстрації з дідусем, якому 93 роки та який потребує догляду, має на утриманні неповнолітнього сина.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_8 подав до суду заяву, в якій зазначив про те, що матеріальна шкода йому відшкодована обвинуваченим в повному обсязі, просив проводити судовий розгляд обвинувального акта без його участі. Жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. 20 вересня 2021 року подав до суду заяву, в якій просив залишити цивільний позов у кримінальному провадженні без розгляду, справу розглядати без його участі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними у матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні.

Оскільки обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно всіх обставин справи, які ніким не оспорюються, проти цього не заперечують учасники судового розгляду, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, учасникам судового розгляду роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає доведеним вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого правополрушення - злочину, а тому його дії кваліфікує за частиною другою статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття, повне відшкодування потерпілому завданого збитку.

Відповідно до статті 67 КК України обставини, що обтяжують його покарання, відсутні.

Відповідно до вимог частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з частиною другою статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначеннями судами покарання» частиною другою статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини третьої статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке скоєне повторно та у період іспитового строку. Водночас суд враховує, що ОСОБА_5 вину у його вчиненні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, а також повністю відшкодував потерпілому матеріальну шкоду та примирився з ним. Також суд приймає до уваги вік обвинуваченого та стан його здоров`я, який на обліках у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, працює за трудовою угодою, має постійне місце реєстрації та проживання, проживає за місцем реєстрації разом із дідусем, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2007 року народження, раніше судимий.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та вимоги зазначені в абзаці 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер, суспільну небезпеку та наслідки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, визначаючи достатність покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, той факт, що ОСОБА_5 вчинив новий злочин у період іспитового строку за попереднім вироком, а отже, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення на той час не став, суд доходить висновку про необхідність призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах встановленої у санкції відповідної статті особливої частини КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив вищевказане кримінальне правопорушення у період іспитового строку, визначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року, суд вважає за необхідне застосувати до нього вимоги статті 71 КК України.

Остаточне покарання необхідно призначати із застосуванням частини першої статті 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року за частиною першою статті 185 КК України, оскільки даний злочин вчинений ОСОБА_5 у період іспитового строку визначеного вказаним вироком суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Відповідно до вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2020 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», взявши під варту в залі суду негайно 29 квітня 2020 року.

Відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши з-під варти в залі суду.

На підставі вищевикладеного за правилами частини п`ятої статті 72 КК України ОСОБА_5 в строк відбування покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2020 року по 08 квітня 2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно з частинами першою, сьомою статті 128 КК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що обвинувачений відшкодував завдану потерпілому шкоду повністю, на підставі поданої заяви потерпілого ОСОБА_8 цивільний позов у кримінальному провадженні суд залишає без розгляду.

Судові витрати на залучення експертів за проведення судово товарознавчої експертизи № 21848 від 22 жовтня 2019 року в розмірі 785 грн покласти на обвинуваченого.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі частини першої статті 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2019 року, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України ОСОБА_5 в строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2020 року по 08 квітня 2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи № 21848 від 22 жовтня 2019 року в розмірі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1