Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9899/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 03.11.2021 року,

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом покарання.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 03.11.2021 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.11.2014 року умовно-достроково на строк 1 рік 4 місяці 19 днів.

В ухвалі суду зазначено, що оскільки засуджений ОСОБА_9 відбув більше 2/3 призначеного судом строку покарання, протягом всього періоду відбування покарання поводився сумлінно, стягнень не мав, увесь період відбування покарання виявляв бажання працювати і в періоди, коли він залучався до праці, отримував відповідні заохочення, в інші періоди не залучався до праці з незалежних від нього обставин, однак залучався до суспільно-корисної праці, а тому суд прийшов до висновку, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій ухвалу суду просить скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вказує, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду викладеним в судовому рішенні фактичним обставинам справи. Зазначає, що засуджений лише останнім часом у зв`язку з настанням строків можливого застосування ст.81 КК України, а не протягом всього строку відбування покарання має позитивні зміни в поведінці та його ставленні до праці, за що 15.10.2021 року вперше за декілька років отримав заохочення. Крім того, звертає увагу апеляційного суду на те, що за 6,5 років перебування в установі лише перед зверненням до суду з клопотанням за допомогою родичів почав частково здійснювати відшкодування за виконавчим листом, що свідчить лише про становлення ним на шлях виправлення.

Заслухавши доповідача, захисника який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора про законність та обгрунтованість ухвалу суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно до ст. 372 КПК України в ухвалі суду повинно бути зазначено встановлені судом обставин із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

Частиною 2 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумління поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, тощо.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. Крім цього, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Відповідно до вимог п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд має ретельно з`ясовувати, зокрема, ставлення засудженого до вчиненого злочину та додержання засудженим вимог режиму за час відбування ним покарання.

Однак, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу щодо задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_9 вказаних вимог Закону та роз`яснень постанови пленуму не дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 засуджений вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.11.2014 року за ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. З урахуванням ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 15.03.2016 про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання початок строку відбування покарання: 05.09.2014 року; кінець строку відбування покарання: 22.03.2023 року, 2/3 строку покарання відбув 22.03.2020.

Засуджений ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відбув 2/3 призначеного йому покарання.

Представник ДУ «Житомирсьтка УВП № 8» в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_9 характеризується посередньо, за 6,5 років відбування покарання отримав лише 2 заохочення, що свідчить про те, що він підлаштовується під вимоги законодавства. До праці він тривалий час не залучався, оскільки не має необхідних професійних навиків. На думку представника адміністрації УВП повторне засудження ОСОБА_9 за аналогічний злочин свідчить про його скритність.

Задовольняючи клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд в своїй ухвалі суд не навів жодних мотивів чому він прийшов до переконання про виправлення ОСОБА_9 та чому він заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а лише обмежився зазначенням змісту ст. 81 КК України та перерахуванням позитивних аспектів в характеристиках засудженого.

На думку колегії суддів, поза увагою суду залишились і ті обставини, що згідно характеристики ОСОБА_9 його не можна визнати такими, що виключно позитивно характеризується так відповідно до характеристики він «дотримується встановлених вимог режиму тримання та правил поведінки переважно під контролем адміністрації установи, за 6,5 років відбування покарання засуджений отримав лише 2 заохочення, що свідчить про те, що він підлаштовується під вимоги законодавства. В спілкуванні з представниками адміністрації установи намагається бути тактовним, в особистих бесідах не завжди щирий; на заходи виховного впливу реагує, але належні висновки робить не завжди своєчасно; до виконання програми диференційованого виховного впливу відноситься формально».

Крім того, суд не врахував, що за весь час відбування покарання до засудженого заохочення застосовувалися лише у 2015 році (1 заохочення) та у 2021 роках (1 заохочення). Однак, у період з 2015 по 2021 роки, засуджений не мав заохочень.

Також, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_9 за виконавчими листами має позов у сумі 37 714 грн. 16 коп., з яких згідно характеристики від 01.09.2021 року відшкодування не проводив та згідно характеристики від 19.10.2021 року почав частково здійснювати відшкодування у сумі 1500 грн., а саме в період, що безпосередньо передував розгляду питання про можливість застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин, висновки суду про те, що засуджений ОСОБА_9 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення на переконання колегії суддів є передчасними, а тому ухвала суду не може залишатись в силі, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду клопотання засудженого у суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене та прийняти рішення, яке відповідало б вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 03.11.2021 року, щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.11.2014 року у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: