КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6217/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з використанням відеоконференцзв`язку з Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2021 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу та змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 09.11.2021 року з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 190 320 (сто дев`яносто тисяч триста двадцять) гривень, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хащеве, Новомосковського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити та визнати незаконним затримання ОСОБА_7 .

Як вважає сторона захисту, оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а відтак підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що в матеріалах, доданих органом досудового розслідування до клопотання про зміну запобіжного заходу, відсутні належні та допустимі докази, що обґрунтовують нові обставини, які виникли після обрання попереднього запобіжного заходу, а слідчий суддя на вказані обставини уваги не звернув та не надав належної оцінки доводам сторони захисту.

Мотивуючи апеляційні вимоги захисник зазначає, що розгляд клопотання слідчого здійснено з порушенням правил територіальної підсудності та не могло бути предметом розгляду в Печерському районному суді міста Києва, оскільки місцем вчинення кримінального правопорушення є м. Дніпро.

Крім цього апелянт посилається на незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_7 за відсутності на те правових підстав. При цьому зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання всупереч вимогам ст. 206 КПК України, не перевірив належним чином обставини затримання підозрюваного, не дослідив протокол затримання та не надав оцінки обставинам та підставам для затримання в їх сукупності та взаємозв`язку, що на думку захисника, свідчить про неповноту судового розгляду в цій частині.

Апелянт також стверджує, що органом досудового розслідування не надано, а слідчим суддею не досліджено доказів на підтвердження обґрунтованості нової підозри, яка стала підставою для внесення клопотання про зміну запобіжного заходу. Зазначає, що матеріали клопотання не містять жодного документу про причетність ОСОБА_7 до події кримінального правопорушення 12.10.2021 року.

Сторона захисну звертає увагу суду, що розглянувши клопотання, слідчий суддя не визнав доведеним жодний ризик, зазначений слідчим у клопотання, натомість вказавши про існування інших ризиків, про які не вказував орган досудового розслідування. На думку захисника, слідчий суддя не наділений повноваженнями виходити за межі клопотання, а зобов`язаний перевірити обґрунтованість тверджень сторони обвинувачення, оскільки за таких обставин суд втрачає свою безсторонність і стає стороною обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 31.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

09.09.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

10.09.2021 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби.

12.10.2021 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

13.10.2021 року слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 за погодженням із прокурором Печерської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про зміну щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу.

13.10.2021 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_7 змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 09.11.2021 року з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 190 320 (сто дев`яносто тисяч триста двадцять) гривень.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для зміни ОСОБА_11 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою перевірялись під час судового розгляду клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування (зміну) запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Змінивши відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою з заставою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України. Вагомість даних щодо причетності підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів щодо їх достатності не викликала.

Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ свідчить про наявність в КПК України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - достатніх підстав (доказів), обґрунтованої підозри, поза розумним сумнівом.

Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчим суддею, судом (наприклад, статті 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 КПК України), так і слідчими, прокурорами (зокрема, статті 134, 271, 276 КПК України).

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має бути співмірним зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/бо можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними доказами. Зокрема причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення на даному етапі досудового розслідування підтверджується протоколами допиту свідків; протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протоколом обшуку; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України та іншими матеріалами провадження.

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.

Таким чином, доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, є безпідставними та спростовуються наданими до суду матеріалами.

При цьому на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Також, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк до 7 років, що свідчить про здатність приховувати сліди кримінального правопорушення та створювати умови, за яких викриття кримінального правопорушення ускладнюватиметься.

Крім того на даний час тривають слідчі (розшукові) дії та встановлюються інші особи, які надавали підозрюваному допомогу у здійсненні інкримінованої йому злочинної діяльності, а перебування ОСОБА_7 на свободі надасть йому можливість приховати сліди вчинених дій та здійснити вплив на вказаних осіб. Також існує ризик впливу на свідків, інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, з метою запобігання покаранню. Крім того на даний час встановлюються інші епізоди злочинної діяльності ОСОБА_7 .

Разом з цим колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, підозрюється у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення.

Таким чином колегія суддів враховує дані про особу підозрюваного у їх сукупності, зокрема, що останній одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, має постійне місце проживання. Однак приходить до висновку, що вказані обставини не можуть спростовувати наявні у матеріалах клопотання докази щодо існування зазначених органом досудового розслідування ризиків, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а відтак існує необхідність у зміні запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Зокрема слід зазначити, що застосований щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зміг запобігти ризику вчинення іншого кримінального правопорушення та не зможе обмежити спілкування ОСОБА_7 з іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, а відтак є недієвим, оскільки не забезпечує належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено необхідність змінити більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, одночасно визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зміни щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу з домашнього арешту у певний період доби на тримання під вартою, оскільки останній, будучи підозрюваним у кримінальному провадженні, був повідомлений про нову підозру у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення, що в свою чергу не дає підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи захисника за змістом апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Змінивши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід на тримання під вартою, слідчий суддя на законних підставах, визначив йому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Сума, що встановлюється для звільнення під заставу повинна бути належним чином обґрунтована і зафіксована в рішенні про заставу (Георгієв проти Болгарії п. п. 30, 31). А також повинні враховуватися кошти обвинуваченого (Хрістова проти Болгарії).

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 303 КК України, а відтак згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо таких осіб визначається в межах, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р., суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.»

ЄСПЛ відзначив, що відповідно до прецедентного права, гарантія, передбачена Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, покликана забезпечити явку обвинуваченого (підозрюваного) у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі.

За таких обставин колегія суддів приходить до остаточного висновку, що такий розмір застави є відповідним і достатнім, у даному кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та зможе утримати його від спроби вчинити інше кримінальне правопорушення, або переховуватись від органу досудового розслідування та суду, тобто забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Що стосується доводів захисника стосовно територіальної підсудності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2. ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Належна правова процедура має бути застосована як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Згідно з ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, відповідно до витягу з ЄРДР, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 31.03.2021 року розпочато у зв`язку з тим, що на території Печерського району міста Києва та інших містах України групою осіб, за попередньою змовою здійснюється втягнення осіб в зайняття проституцією з використанням обману останніх та їх уразливого стану.

З матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, вбачається що на даний час досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні здійснюється слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві за процесуальним керівництвом Печерської окружної прокуратури міста Києва.

Згідно наказу заступника Голови начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12 від 13.03.2019 року, визначено місцем постійної дислокації слідчого управління Печерського району Головного управління Національної поліції у м. Києві в адміністративній будівлі, що розташована за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 3. З наведеного слідує, що орган досудового розслідування кримінального провадження № 0000019 від 31.03.2021 року територіально знаходиться в Печерському районі міста Києва.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий СВ Печерського УП ГУ НП в м. Києві звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000019 від 31.03.2021 року у відповідності до вимог ст.ст. 132, 184 КПК України.

Виходячи з вищенаведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи захисника про порушення правил територіальної підсудності є безпідставними та спростовуються наданими до суду матеріалами, а клопотання про зміну запобіжного заходу розглядалось слідчим суддею з дотриманням правил територіальної підсудності та належної правової процедури.

Що стосується доводів захисника стосовно незаконного затримання підозрюваного та порушення слідчим ст. 208 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що вони могли бути предметом оскарження в порядку ст. 206 КПК України щодо підстав затримання особи або при розгляді клопотання про застосування (зміну) запобіжного заходу, а також можуть бути предметом розгляду в подальшому, зокрема при оцінці доказів, отриманих під час затримання підозрюваного.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, слідчим суддею розглядалась скарга захисника на незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_7 в порядку ст. 206 КПК України, однак підстав для її задоволення слідчий суддя не встановив.

Відповідно до п.п. 2,5 Розділу 2 Огляду судової практики ВСУ « Щодо перегляду ухвал слідчих суддів, рішення по яким внесені до ЄРСР за період 01.01.2018 року -01.06.2020 року», ухвала слідчого судді, яку постановлено за результатами розгляду поданої в порядку ст. 206 КПК України скарги щодо незаконного затримання особи, відповідно до ст. 208 КПК України, не підлягає апеляційному оскарженню.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для перегляду колегією суддів апеляційної інстанції ухвали слідчого судді в частині вирішення заяви про незаконність затримання в порядку ст. 206 КПК України.

Інших переконливих доказів на підтвердження того, що зміна запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не запобігатиме існуючим ризикам захисником не надано.

Більш того незрозумілою є правова позиція захисника, оскільки на даний час у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_13 звільнений з-під варти та вважається таким, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. У порівнянні з домашнім арештом застава є більш м`яким запобіжним заходом, а у разі задоволення апеляційних вимог, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , який вніс заставу, почав би діяти попередній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до остаточного висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Отже, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характеризуючих даних про його особу, змінив запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2021 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу та змінено щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 09.11.2021 року з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 190 320 (сто дев`яносто тисяч триста двадцять) гривень, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4