Дата документу 08.11.2021 Справа№ 310/7208/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/797/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/7208/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

22.07.2020 року приблизно о 13 годині 15 хвилин в світлу пору доби в м.Бердянську Запорізької області водій ОСОБА_8 , керуючи вантажним фургоном «Seat Іпса», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною пр.Східного зі сторони вул.Консульської в напрямку вул.Шевченка, та наближався до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1, розташованого на перехресті з вул.Свободи.

В цей же час, попереду водія ОСОБА_8 , по вищевказаному нерегульованому пішохідному переходу проїзну частину пр.Східного почав переходити пішохід ОСОБА_9 , який рухався з правого боку ліворуч відносно напрямку руху водія ОСОБА_8 .

Під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, водій ОСОБА_8 мав об`єктивну можливість своєчасно виявити на ньому пішохода ОСОБА_9 та мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, однак, проявив необережність, та порушивши вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху, своєчасно не зменшив швидкість та не зупинився щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

В результаті наїзду пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до КНП «Бердянське територіальне медичне об`єднання» БМР. Згідно висновку судово-медичної експертизи №293 від 15.08.2020 року ОСОБА_9 знаходився на лікуванні з діагнозом: «ЗЧМТ: Забій головного мозку легкого ступеня. Закриті осколкові переломи ості, клювовидного відростку тіла лівої лопатки зі зміщенням кісткових уламків. Закритий осколковий перелом 3 ребра зліва по пахвовій лінії зі зміщенням кісткових уламків до 3 мм. Закритий лінійний перелом правої виличної кістки, правої акулової дуги, без зміщення кісткових уламків. Забійна рана виличної частини голови», згідно описової частини наданої медичної документації. Вищевказані тілесні ушкодження в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Вищевказані тілесні ушкодження ймовірно виникли від дії тупого предмету, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди, можливо від удару о виступаючі конструкції автомобіля, ймовірно в строк вказаний в постанові.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №9-815 від 29.09.2020 року в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Seat Іпса» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 для забезпечення безпеки руху повинен був діяти відповідно до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «Seat Іпса» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, виконанням вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_8 є невідповідності вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Вирішено питання про процесуальні витрати, скасування арешту на майно та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням на 2 роки. Свої вимоги мотивував тим, що суд в порушення вимог кримінального закону звільнив обвинуваченого від відбування і додаткового покарання, що є неприпустимим.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого і його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_8 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь, вид та розмір призначеного йому покарання в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними з огляду на таке.

Частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Разом з тим, суд першої інстанції в порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування і додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що є неприпустимим.

Відтак вирок суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання з випробуванням не відповідає вимогам кримінального закону, а тому в цій частині судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

При цьому з матеріалів провадження вбачається, що суд своєю ухвалою від 11.03.2021 року роз`яснив вирок від 03.02.2021 року та зазначив, що ОСОБА_8 на підставі ст.75 КК звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК, а додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік підлягає реальному виконанню.

Між тим, даною ухвалою суд фактично вніс зміни до вироку та погіршив становище обвинуваченого, що з огляду на приписи ст.380 КПК є недопустимим.

Отже ухвала суду про роз`яснення вироку, якою фактично внесено зміни до резолютивної частини вироку та погіршено становище обвинуваченого, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки роз`яснення судового рішення допускається, якщо це не стосується зміни суті судового рішення. Натомість вирішення питання щодо допущених судом першої інстанції порушень при призначенні покарання віднесено до компетенції суду апеляційної інстанції і не може бути виправлено судом самостійно шляхом роз`яснення судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 в цій справі в частині звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання на підставі ст.75 КК України скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді 3 років позбавлення волі, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу його проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4