У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2021 Справа №607/20774/21

(провадження № 1-кс/607/6782/2021)

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИЛА:

15 листопада 2021 року ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з зазначеним клопотанням, яке було надіслано засобами поштового зв`язку «Укрпошта» 09 листопада 2021 року, у якому просила скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2020 року, на автомобіль марки «Volkswagen New Beetle», номер шасі: НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2020 року у справі № 607/13918/20 накладено арешт на вищевказане майно. Як убачається із матеріалів кримінального провадження: громадянин ОСОБА_4 заволодів коштами ОСОБА_5 в сумі 3000 доларів США за продаж автомобіля марки «Volkswagen New Beetle», номер шасі: НОМЕР_1 ,номерний знак НОМЕР_2 , тобто предметом кримінального провадження є кошти в сумі 3000 доларів США, а не автомобіль, а тому на думку заявника арешт накладений ухвалою суду від 21 серпня 2020 року підлягає скасуванню. Крім цього, заявник зазначила, що вона придбала даний автомобіль, який на момент придбання перебував на іноземній реєстрації, оскільки вона користувалася даним автомобілем майже рік, тому вирішила здійснити розмитнення даного автомобіля, про накладення арешту заявнику стало відомо в Ніжинському ТСЦ МВС Чернігівської області. Надалі, під час проведення дій щодо реєстрації транспортного засобу поліція Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області повідомила, що належний їй транспортний засіб перебуває у розшуку, а тому здійснили вилучення цього транспортного засобу. ОСОБА_3 вказала, що вона є добросовісним набувачем даного майна, а в матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що з вказаним автомобілем необхідно проводити будь-які слідчі чи процесуальні дії, як і не наведено, які саме обставини кримінального провадження слідчий має на меті встановити за допомогою автомобіля, слідчим також не вказано, у зв`язку з чим існує необхідність в подальшому накладенні арешту на належний їй автомобіль для власного користування, а тому, на думку заявника, потреба у накладенні арешту відпала.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій клопотання про скасування арешту підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з викладених у ньому мотивів, а розгляд цього клопотання проводити без її участі.

Прокурор ОСОБА_6 також у судове засідання не з`явився, надіславши заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у якій зазначив, що заперечує щодо скасування арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки вказаний автомобіль визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, а також, у зв`язку із тим, що встановлюються всі обставини кримінального правопорушення.

Неявка зазначених осіб не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ст. 174, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього документи, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

При вирішенні питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу вимог ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2020 року у справі № 607/13918/20, накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen New Beetle», чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_2 », VIN: НОМЕР_1 на період для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.Також, дозволено зберігання автомобіля марки «Volkswagen New Beetle», чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_2 », VIN: НОМЕР_1 , на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області на термін, необхідний для проведення експертиз (не менше 2 місяців з дня постановлення ухвали суду).
Ухвала слідчого судді від 21 серпня 2020 року мотивована необхідністю збереження речових доказів, а також запобігання ризикам приховуванню, відчуженню, пошкодженню чи знищенню речових доказів.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В силу вимог абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, законом передбачено вичерпний перелік підстав для арешту майна та обов`язок органу досудового розслідування довести, що такий захід забезпечення кримінального провадження є доцільним у конкретному випадку і забезпечує досягнення мети арешту майна.

Відповідно до наданого заявником перекладу з польської мови на українську мову між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 19 лютого 2020 року у Вроцлаві було укладено договір продажу автомобіля марки/моделі «фольксваген нью бітл 2.0 кат», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », номер кузова НОМЕР_1 , вартість якого встановлено 1500 злотих.
В силу вимог ч. ч. 3, 4 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

З урахуванням зазначеного, слідчим суддею не встановлено обставин, що арештоване майно, з якого заявник просить скасувати арешт, підлягає подальшому арешту.

Згідно з вимогами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею встановлені фактичні дані для висновку про відсутність у кримінальному провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном, зокрема на користування ним.

Враховуючи вищенаведене та те, що матеріалами клопотання обґрунтовано відсутність подальшої необхідності у обмеженні права на користування зазначеним автомобілем, оскільки як вказує заявник з ним проведено усі необхідні експертизи та слідчі дії, що не заперечив прокурор у своїй заяві, а лише вказав, що встановлюються всі обставини кримінального правопорушення, не зазначаючи, про які саме обставини (чи слідчі дії, експертизи) йде мова, зважаючи на тривалий період дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2020 року, якою накладено арешт, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання ОСОБА_3 у частині скасування обмеження у праві користування автомобілем є підставним.

Разом з тим, беручи до уваги, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001457 від 12 червня 2020 року триває, арешт у рамках цього кримінального провадження накладено на вказане майно як на речовий доказ, а також того, що передчасне скасування арешту може завадити встановленню всіх обставин справи, з урахуванням вимог ст. 174 КПК України, на думку слідчого судді, відсутні підстави для скасування арешту в частині відчуження та розпорядження транспортним засобом.

З цих підстав клопотання підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2020 року, на транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen New Beetle», чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_2 », VIN: НОМЕР_1 , в частині заборони користування.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Передати ОСОБА_3 на відповідальне зберігання транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen New Beetle», чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_2 », VIN: НОМЕР_1 , без права його відчуження та розпорядження ним.

Зобов`язати ОСОБА_3 у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні № 0001457 від 12 червня 2020 року судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen New Beetle», чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_2 », VIN: НОМЕР_1 , негайно надати даний автомобіль для проведення вказаних процесуальних дій.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали вручити/надіслати прокурору, заявнику.

Слідчий суддя ОСОБА_1