УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, клопотання внесене у кримінальному провадженні № 0000002 від 01.03.2014р., про тимчасовий доступ до речей та документів,
В С Т А Н О В И В:
Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту, управління нагляду та інформаційно-аналітичної роботи у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту, Департаменту нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 01.03.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110; ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 111; ч. 3 ст. 27, ст. 113; ст. 113; ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115; ст. 261; ч. 3 ст. 262; ч. 3 ст. 278; ч. 1 ст. 279; ч. 2 ст. 332; ст. 341; ст. 349; ч. 2 ст. 367; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 437; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів.

Клопотання мотивовано тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюються досудове слідство у кримінальному провадженні №0000002 від 01.03.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110; ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 111; ч. 3 ст. 27, ст. 113; ст. 113; ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115; ст. 261; ч. 3 ст. 262; ч. 3 ст. 278; ч. 1 ст. 279; ч. 2 ст. 332; ст. 341; ст. 349; ч. 2 ст. 367; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 437; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що упродовж лютого-березня 2014 року представники влади і Збройних Сил Російської Федерації, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи явну злочинність своїх дій, розуміючи, що Україна є суверенною і незалежною державою, а також те, що АР Крим і м. Севастополь є її невід`ємною складовою частиною, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю Російської Федерації над політичними та економічними процесами в Україні, свідомо порушили вимоги ст.ст. 1-3, 68, 73, 134 Конституції України, п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципи Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимоги ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 Nо36/103, від 16.12.1970 Nо2734 (XXV), від 21.12.1965 Nо2131 (XX), від 14.12.1974 Nо3314 (XXIX), а також п. 1 ст. 6 Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28.05.1997, організували блокування підрозділами Чорноморського флоту Російської Федерації у взаємодії з військовими козацькими товариствами під виглядом місцевого населення півострова Крим, представників так званої «самооборони», військових частин Збройних сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії Російської Федерації, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості; організували блокування транспортних комунікацій з метою порушення нормальної роботи морського та повітряного військового транспорту, пошкодження об`єктів, які мають важливе оборонне значення для забезпечення військової окупації Збройними Силами Російської Федерації території півострова Крим та забезпечили захоплення будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі, тобто спланували та здійснили вторгнення на територію півострову Крим з метою ведення агресивної війни проти України та вчинили умисні дії з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Як вказує прокурор, наразі виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до документів, а саме оригіналів документів: Указу Президента України №82/2019 від 19.03.2019 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2019 «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», відповідного рішення Ради національної безпеки і оборони України і витягу із додатку №1 до нього в частині, що стосується ОСОБА_4 , а також документів, на підставі яких приймались рішення про застосування обмежувальних заходів (санкцій) до ОСОБА_4 , що перебувають у володінні та зберігаються в Офісі Президента України за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Представник особи, у володінні якої знаходяться документи, до яких прокурор просить надати тимчасовий доступ, в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином.

Разом з тим, згідно положень ч. 4 ст. 163 КПК України, неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення прокурора, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

У відповідності з вимогами ч. 6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ст. 160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність; речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної чи юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадження; можливість їх використання як доказів та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Згідно зі ст.ст. 91, 92 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності, якщо воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п. 67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п. 44 справи «Камензинд проти Швейцарії» та інші).

Також, з метою дотримання принципу верховенства права, органи влади повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання та збереження доказів, які стосуються події злочину. Це не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Зазначені усталені принципи були висловлені, у тому числі, у справах: «Холодков і Холодкова проти України» (заява 29697/08, рішення від 07 травня 2015 року), «Сердюк проти України» (заява 61876/08, рішення від 12 березня 2015 року), «Мащенко проти України» (заява №42279/08, рішення від 11 червня 2015 року).

Водночас, подане до суду клопотання прокурора не відповідає вимогам, регламентованим ч. 2 ст. 160 КПК України, а саме: прокурором не доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Окрім того, дослідивши клопотання та матеріали, долучені до нього, слідчий суддя вважає, що сторона кримінального провадження у своєму клопотанні не довела наявність достатніх вважати, що документи, тимчасовий доступ до яких просить надати прокурор, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 159-166, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 , внесеного у кримінальному провадженні № 0000002 від 01.03.2014р., про тимчасовий доступ до речей та документів, що перебувають у володінні Офісу Президента України за адресою: м. Київ, вул.Банкова,11.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: