У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000484 від 17.08.2021р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 серпня 2021 року, якою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселинове Миколаївської області, громадянина України, українця, не працюючого неодруженого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 жовтня 2021 року включно.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_5
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відносно підозрюваного застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю за місцем його мешкання.
Короткий зміст ухвали.

Ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 жовтня 2021 року включно.
______________________________________________________________
Провадження: № №11-сс/812/714 /21 Слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про обрання запобіжного заходу

Узагальнені доводи апеляційної скарги
Захисник вважає недоведеними ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Зазначає, що підозрюваний не мав наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не бажає перешкоджати встановленню об`єктивної істини по справі та незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також має міцні соціальні та родинні зв`язки, є учасником бойових дій.
Звертає увагу на те, що потерпілий висловив свою думку у письмовій заяві від 17.08.2021 року про те, що немає потреби, щоб підозрюваний знаходився під вартою.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання слідчого СВ Вознесенського РУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням №0000484, відносно ОСОБА_6 , який підозрюється в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідча суддя зазначила, що зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей, з урахуванням обставин та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , тяжкості покарання, що йому загрожує, в разі визнання винним, прокурором обґрунтовано наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім того, слідча суддя зазначила, що запобігти вказаним ризикам, можливо лише з застосуванням до ОСОБА_6 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою. При цьому, виходячи з сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного, більш м`які заходи, на думку суду, не забезпечать належної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування та під час судового розгляду у кримінальному провадженні та не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав, ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Так, належним чином та з достатньою повнотою досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання відносно такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Є правильним висновок слідчого судді про те, що надані прокурором докази, а саме: протокол заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.08.2021 року; протокол огляду місця події від 17.08.2021 року, в ході якого було вилучено кухонний ніж; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 17.08.2021 року; довідка Веселинівської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_11 від 16.08.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 17.08.2021 року та інші матеріали кримінального провадження, є достатніми для висновку про причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» вд 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
Подібна орієнтаціє законодавців та правозастосувачів зістрічається в міжнародному праві. Так, у ст.5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст.9 КПК України, суд приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема у рішеннях «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993р., «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006р., виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя оцінюється не тільки залежно від суворості можливого покарання та тяжкості злочину. Їх треба зазначати з урахуванням низки інших ре валентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років , відповідно до вимог п.4 ч.2 ст. 183 КПК України стосовно нього може бути обраний запобіжний з ахід у вигляді тримання під вартою.

Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, не працює, заходів до працевлаштування не вживає, не має постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків.

З матеріалів провадження вбачається, що у даному кримінальному провадженні не допитано всіх свідків вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, слідчий суддя обґрунтовано вважав доведеним наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене доводи захисника щодо недоведеності вказаних ризиків є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.09.2021 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: