Справа № 297/1882/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 06.07.2021 року, за підозрою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, судимого 10.04.2017 року Мукачівським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 12.02.2018 року Мукачівським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 16.04.2020 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,,

за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 06.07.2021 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.02.2018 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, та відносно якого до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області скерований обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002114 від 20.09.2016 року за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.

03 липня 2021 року близько 14 години ОСОБА_4 , знаходячись біля неогородженої території житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном шляхом вільного доступу, викрав з подвір`я вищевказаного домоволодіння бензокосу марки «STIHL FS-250», вартість якої згідно висновку експерта становить 2500,00 гривень. Після чого, місце злочину покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 16 липня 2021 року близько 17 години 00 хвилин, знаходячись в АДРЕСА_3 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, через незачинену хвіртку проник на територію подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 , де діючи умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів проник до будинку звідки викрав ноутбук «Dell Inspiron 17 intel core i5-6200 u cpu 8», сріблястого кольору з блоком живлення «Dell», чорного кольору, вартість яких згідно висновку експерта про вартість об`єкта оцінки від 19.07.2021 року становить 12000,00 гривень та комп`ютерну мишку «Logitech M185», сіро-чорного кольору, вартість якої згідно висновку експерта про вартість об`єкта оцінки від 19.07.2021 року становить 200,00 гривень. Після чого, зник з місця вчинення злочину з викраденим майном та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 12200,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно.

Клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру мотивоване тим, що останній вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи № 94 від 15.07.2021 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а саме до Волинської обласної психіатричної лікарні № 2, оскільки висновком судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_4 страждає хронічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії з епізодичним вживанням психоактивних речовин, що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 без їх участі.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 пояснив, що дійсно викрав ноутбук, який повернув потерпілому. Щодо факту крадіжки бензокоси, ОСОБА_4 не зміг дати пояснень, оскільки не пам`ятає обставини.

Законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 вважала, що клопотання необхідно задовольнити та пояснила, що її син ОСОБА_4 страждає на психічну хворобу та має ІІ групу інвалідності, тому у період загострення захворювання не пам`ятає події зі свого життя.

Захисник ОСОБА_6 не заперечив щодо задоволення клопотання, вважав його обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Доказами того, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, яке вчинено ОСОБА_4 є наступне.

В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав вину у скоєному, а саме фактів вчинення ним таємного викрадення бензокоси, ноутбуку і комп`ютерної мишки, вчиненого повторно із проникненням у інше приміщення.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу» встановив наступне.

Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 , перебуваючи у стані неосудності, вчинив суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст.185 КК України.

Частиною 2 ст.19 КК України визначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта №94 від 15.07.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням параноїдною шизофренією з епізодичним вживанням психоактивних речовин, що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_4 також страждав хронічним психічним захворюванням параноїдною шизофренією з епізодичним вживанням захворюванням психічним захворюванням психоактивних речовин, що позбавляло його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Через наявність у ОСОБА_4 хронічного психічного захворювання параноїдної шизофренії з епізодичним вживанням психоактивних речовин, він потребує застосування примусових заходів медичного характеру лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно-небезпечні діяння.

Пунктом 2 ч.1 ст. 94 КК України визначено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

При визначенні міри медичного характеру суд враховує не тільки характер психічного захворювання, а й рекомендації експертів про тип лікувального закладу, а також тяжкість вчиненого ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння.

Враховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчинення діянь, ту обставину, що рік тому ОСОБА_4 був звільнений з місць позбавлення волі за скоєння корисливих злочинів, ступінь небезпечності ОСОБА_4 , суд вважає, що останній потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Згідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» в ухвалі суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, що також випливає із змісту розділу ХІV КК України.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази:

-бензокосу марки «STIHL FS-250», оранжевого кольору, марки «d-71336», яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , слід повернути потерпілій ОСОБА_7 як власнику;

-ноутбук «Dell», сірого кольору та комп`ютерну безпровідну мишку марки «Logitech», сірого кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , слід повернути потерпілому ОСОБА_8 як власнику.

Запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 372, 508, 511, 512, 513 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 06.07.2021 року, відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази:
- бензокосу марки «STIHL FS-250», оранжевого кольору, марки «d-71336», яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 повернути потерпілій ОСОБА_7 як власнику;
- ноутбук «Dell», сірого кольору та комп`ютерну безпровідну мишку марки «Logitech», сірого кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 повернути потерпілому ОСОБА_8 як власнику.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області.

Суддя ОСОБА_9