Справа № 276/2131/21
Провадження по справі 1-кс/276/335/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2021 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області
ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000199 від 18.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, працюючого охоронцем в Іршанському гірничо-збагачувальному комбінаті, неодруженого, на утриманні дітей не має, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України,

ВСТАНОВИВ :
20.12.2021 слідчий СВ відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором Коростишівської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 18 грудня 2021 року близько 16 год. 00 хв. у ОСОБА_5 , який перебував в залі домоволодіння по АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел направлений на вчинення фізичних розпусних дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на розбещення малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вказаний день та час ОСОБА_5 достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої, усвідомлюючи, що здійснює розпусні фізичні дії сексуального характеру щодо малолітньої потерпілої, бажаючи їх вчинення, тобто посягаючи на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток малолітньої дитини, на кріслі в кімнаті зали житлового будинку по АДРЕСА_2 , нехтуючи правом малолітньої на статеву свободу та статеву недоторканість, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчинив щодо малолітньої ОСОБА_7 фізичні розпусні дії сексуального характеру, які виразились у оголенні її статевих органів та непристойних дотиках до них.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, про що йому 19.12.2021 повідомлено про підозру.
В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків у даному кримінальному провадженні, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.
Мотивуючи наявність ризиків слідчий вказав, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за вчинення якого останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків, сім`ї та утриманців, після вчинення злочину останній втік з місця події та переховувався від органу досудового розслідування, вимкнувши при цьому свої мобільні телефони, які перебували в його користуванні, а тому, з метою ухилення від відбування покарання та з метою залишитися на волі, ОСОБА_5 матиме реальну можливість переховатися від органів досудового розслідування та/або суду;підозрюваний матиме реальну можливість впливати на потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки вони є родичами підозрюваного, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевказані обставини, орган досудового розслідування вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просить обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити, з підстав зазначених у ньому, прокурор додатково зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 діючи цинічно та використовуючи безпорадний стан потерпілої внаслідок малолітства вчинив тяжкий злочин, при чому відносно своєї родички, а тому просив не визначати заставу як альтернативний запобіжний захід.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказував, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведені, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання та роботи, міцні соціальні зв`язки, оскільки доглядає за своїм батьком, який є особою з інвалідністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, підозрюваний сам повернувся до смт. Нова Борова після вчинення злочину. Також захисник зазначив, що від вчиненого злочину не настало тяжких наслідків. Захисник зазначив, що відсутні підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу та просить застосувати до підзахисного цілодобовий домашній арешт за місцем його постійного проживання.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав, зазначивши що вчинив таке лише внаслідок вживання алкоголю та будучи тверезим такого б не вчинив, просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту, в зв`язка з чим, він зможе доглядати за батьком.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчим суддею встановлено, що 19.12.2021 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, а самеу вчиненні розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_7 , 2018 року народження.
Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Під час розгляду клопотання прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України. Підозра підтверджується сукупністю наданих суду доказів: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.12.2021; протоколом огляду місця події (місця вчинення кримінального правопорушення) від 18.12.2021; протоколом затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину від 18.12.2021; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 18.12.2021; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від 18.12.2021; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 від 18.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.12.2021 року.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він не має міцних соціальних зв`язків, зокрема власної сім`ї та утриманців, після вчинення злочину втік з місця події та переховувався від органу досудового розслідування, вимкнувши при цьому свої мобільні телефони, які перебували в його користуванні, за вчинення вказаного злочину останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На думку суду, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є вчинене підозрюваним посягання на статеву недоторканість малолітньої особи, а відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями.
Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, зокрема свою племінницю ОСОБА_8 , яка була безпосереднім свідком подій, а також на інших свідків, оскільки вони є родичами та проживають неподалік в одному населеному пункті, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні.
При цьому суд оцінюючи доводи сторони захисту щодо наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, зокрема перебування на утриманні батька-інваліда, слідчий суддя вважає, що вони не спростовують наведені прокурором ризики, оскільки жодних доказів, які б підтверджували перебування на утриманні підозрюваного будь-яких осіб суду не надано, а також як з`ясовано в судовому засіданні у підозрюваного є двоє братів, які проживають у смт. Нова Борова, у тому числі поряд з будинком його батька, та мають можливість здійснювати за ним догляд.
Також, слідчий суддя не погоджується з доводами захисту про те, що відсутні підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу, оскільки внаслідок вчинених підозрюваним дій не настали тяжкі наслідки, оскільки злочин, передбачений ч.2 ст. 156 КК України є злочином із формальним складом та вважається закінченим з моменту вчинення розпусних дій незалежно від настання наслідків, а його суспільна небезпечність полягає в тому, що він спричиняє шкоду нормальному моральному та фізичному становленню неповнолітніх, формує антиморальні погляди у дитини.
Крім того, наявність місця роботи та відсутність судимостей не стримали підозрюваного від вчення розпусних дій стосовно малолітньої особи, що характеризується підвищеної суспільною небезпекою, який втік відразу після вчинення злочину до іншого населеного пункту, та поряд із тяжкістю можливого покарання свідчить про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.
Вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя враховує також початкову стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000199, розпочатого лише 18.12.2021, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 Кримінального кодексу України, що відноситься до тяжкого злочину, вчиненого проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.
Таким чином слідчий суддя вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж у вигляді тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно із ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Відповідно до п. 3, 15 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.
Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на інших родичів: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука) (п.12 ч.2 ст. 3 Закону).
Враховуючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 є двоюрідним дідом по відношенню до малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , слідчий суддя приходить до висновку, що вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства, а саме у формі сексуального насильства, та не вбачає підстав для визначення підозрюваному застави на підставі ч.3 ст.183 КПК України.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування строком на 60 діб з моменту затримання, тобто з 20:50 години 18 грудня 2021 року.
Керуючись ст.176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000199 від 18.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах досудового розслідування строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, а саме: до 20 годин 50 хвилин 16 лютого 2022 року без визначення розміру застави.
Рахувати строк тримання під вартою з моменту затримання, тобто з 20:50 години 18 грудня 2021 року.
Строк дії ухвали встановити до 16 лютого 2022 року включно.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено о 16 год. 40 хв. 23.12.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1