ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14154/21

Провадження № 11-кп/4820/316/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому виділене провадження по кримінальному провадженню №0000546 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2022 року,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24 січня 2022 року продовжено дію обраного під час досудового розслідування щодо ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24 березня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу головуючої судді Хмельницького міськрайонного суду від 24 січня 2022 року в частині продовження дії обраного під час досудового розслідування, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Уважав, що ухвала судді Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_7 від 24 січня 2022 року необґрунтована та незаконна, оскільки вона прийнята з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства, а саме статей 31,35, частини 3 статті 331, пункту 2 частини 1 статті 412 КПК України.
Зауважував, що у судовому засіданні суду першої інстанції захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу та проведення судового засідання, оскільки, були відсутні члени складу суду судді ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Зазначав, що судове рішення прийняте суддею ОСОБА_7 ухвалене незаконним складом суду, а тому підлягає скасуванню.
Посилався на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено підстави для продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема ухвалено рішення з наведенням шаблонних мотивів без дослідження конкретних фактів та аргументів обвинуваченого і його захисника, а також без з`ясування можливості застосування альтернативних запобіжних заходів.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.
Згідно з ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
В даному випадку клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило.
Установлено, що на розгляді Хмельницького міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.
В ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано та ухвалою суду під час судового провадження продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31 січня 2022 року включно.
У судовому засіданні суду першої інстанції 24 січня 2022 року прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , при цьому, на думку прокурора продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, ОСОБА_5 може переховуватися від суду.
В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, та просили обрати інший запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою.
Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .
Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Обґрунтовано взято до уваги наявність обставин, а саме, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, який за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Крім того, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: можливість переховування від суду є доведеними і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.
На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження зазначені у апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, що не пов`язаний з триманням під вартою.
Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою обвинуваченого, враховуючи всі обставини вчиненого злочину, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не забезпечать належної процесуальної поведінки і виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У відповідності з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Матеріали клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містять достатні обставини та дані.
Більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_5 .
Колегія суддів зазначає, що встановлені судом першої інстанції ризики є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження при перегляді справи.
Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суддею одноособово в порядку п.20-5 Перехідних положень КПК, то вони є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Пунктом 20-5 Перехідних положень КПК, зокрема, встановлено, що у разі неможливості у визначений КПК строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому ч.3 ст.35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абз.6 цього пункту.
Таким чином, кримінальним процесуальним законом передбачена можливість розгляду клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою головуючим-суддею у разі неможливості розглянути клопотання у визначений КПК строк колегією суддів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого суду.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3