Провадження №11-сс/801/685/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2021 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000098 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 10.09.2021, якою задоволено клопотання слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованому у місті Хмельницькому ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке вилучене 07.09.2021 під час затримання підозрюваного ОСОБА_8 , в порядку ст. 208 КПК України, в рамках кримінального провадження № 0000098 внесеного до ЄРДР 02.07.2021, в ході якого виявлено та вилучено майно, яке є предметом кримінального правопорушення.

Так, досудовим слідством ОСОБА_8 підозрюється за ч. 3 ст. 368 КК України а тому, що обіймаючи посаду начальника Жмеринського районного управління Головного управління ДСНС України у Вінницькій області, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, отримав неправомірну вигоду в розмірі 13 000 гривень.

Під час затримання ОСОБА_8 вилучили мобільний телефон марки «Iphone XR 10» ІМЕІ: НОМЕР_1 із вставленою сім-картою оператора мобільного зв`язку за № НОМЕР_2 та грошові кошти в сумі 170 гривень, купюрами номіналом по 100 гривень у кількості 1 шт., серії УЦ 3506990, номіналом - 50 гривень у кількості 1 шт., серії ТА 3737022, номіналом - 20 гривень у кількості 1 шт., серії ATT 2586396. Слідчий суддя дійшов переконання, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, може бути використане як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження для з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а тому клопотання про накладення арешту на майно задовольнив.

В апеляційній скарзі адвокат в інтересах підозрюваного, просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 10.09.2021, оскільки розгляд клопотання про накладення арешту відбувся без виклику сторін, а підозрюваний ознайомився із ухвалою лише 05.10.2021 та скасувати її.

На думку захисника, в задоволенні клопотання слідчій слід відмовити з наступних підстав.

Слідчий суддя накладаючи арешт на мобільний телефон марки «Iphone XR 10» із сім-карткою та грошові кошти в сумі 170 грн., купюрами номіналом по 100, 50 та 20 грн. не врахував, що вказані речі та гроші не інкримінуються як предмет неправомірної вигоди, не є предметом злочину, а відтак накладення арешту суперечить вимогам закону.

Крім того, згідно з протоколом затримання ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні злочину, складеного 07.09.2021, мобільний телефон марки «Iphone XR 10» із сім-карткою вилучено під час його особистого обшуку, а отже вилучення вказаного майна відбулось за відсутності ухвали слідчого судді, тобто з порушенням вимог ч. 2 ст. 168 КПК України.

Також, адвокат вказує на те, що відповідно до змісту ухвали від 10.09.2021, слідчий суддя провів судове засідання з розгляду клопотання слідчого про арешт майна без участі секретаря судового засідання та як наслідок без ведення Журналу судового засідання.

На думку сторони захисту, розгляд клопотання сторони обвинувачення про арешт майна за відсутності секретаря судового засідання взагалі не допускається, а відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Крім того, слідчим суддею також не було встановлено існування будь-якого з ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження арештованого майна.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які просили скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити слідчому у задоволенні його клопотання, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи слідчий у своєму клопотанні просив його розглянутим без виклику власника майна, а тому слідчий суддя не повідомив власника про день розгляду клопотання слідчого, однак в порушення вимог ч. 7 ст. 173 КПК України копію прийнятого рішення ОСОБА_8 не надіслав. В зв`язку з цим, строк апеляційного оскарження для сторони захисту обчислюється з дня ознайомлення підозрюваного з матеріалами судової справи 05.10.2021.

Враховуючи, що апеляційна скарга надійшла 06.10.2021, встановлений п. 3 ч. 1 ст. 395 КПК України п`ятиденний строк апеляційного оскарження не пропущений, а тому підстав для його поновлення немає.

Що стосується суті оскаржуваного рішення, то відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, мобільний телефон та сім-карта, які вилучені у підозрюваного, визнані речовими доказами постановою слідчої від 07.09.2021, оскільки там може міститися інформація про телефонні з`єднання ОСОБА_8 із ОСОБА_10 з іншими фігурантами кримінального провадження.

На цей час мобільний телефон направлений на експертизу, є всі підстави вважати, що він може містити наведену інформацію, а тому слідчий суддя правомірно наклав арешт на мобільний телефон та сім-карту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, для збереження його, як речового доказу.

Крім того, ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Таким чином, вилучені у підозрюваного грошові кошти в сумі 170 грн. та телефон можуть підлягати конфіскації майна як виду покарання, що узгоджується з нормами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Не береться судом до уваги твердження адвоката про те, що мобільні термінали можуть вилучатися лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Захисник, у своїй апеляційній скарзі посилається на ч. 2 ст. 168 КПК України, а саме: тимчасове вилучення майна яке здійснюється під час обшуку, огляду.

Однак, ОСОБА_8 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, а майно вилучалось в порядку ч. 1 ст. 168 КПК України, якою передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу, а тому з цієї підстави ухвала слідчого судді не може бути скасована.

Отже, зважаючи на викладене, є достатні підстави вважати, що майно на яке накладено арешт містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що досліджуються у даному кримінальному провадженні, або може підлягати конфіскації майна як виду покарання.

Вказані речі мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять відомості щодо обставин злочину та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події.

Арешт вказаних речей, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу, перешкодить встановленню істини у провадженні.

За таких обставин вказані речі підлягають арешту, оскільки його незастосування може призвести до зникнення майна та настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Крім того, сторона захисту посилається, як на підставу незаконності оскаржуваного рішення відсутність в матеріалах справи журналу судового засідання.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції про порядок роботи з технічними засобами фіксування судового процесу (судового засідання) затвердженої наказом Державної судової адміністрації України №108 від 20.09.2012, журнал судового засідання документ, що ведеться в суді у порядку здійснення цивільного, кримінального та адміністративного судочинства, одночасно з технічним фіксуванням судового засідання за допомогою спеціальної програми звукового запису.

Отже, журнал судового засідання не може вестися без застосування засобів технічного фіксування судового засідання, оскільки сам журнал судового засідання ведеться лише за допомогою спеціальної програми звукового запису.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З огляду на матеріали справи, розгляд клопотання про арешт майна проводився без участі сторін у кримінальному провадженні, а отже фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді секретарем судового засідання не здійснювалося, що виключало ведення журналу судового засідання.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. 157, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 10.09.2021, якою накладено арешт на майно ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження № 0000098 внесеного до ЄРДР 02.07.2021 без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11