Справа № 487/1838/20
Провадження № 1-кс/487/3644/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову від 20.11.2020 року слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 18.05.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 376 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва зі скаргою, в якій просила скасувати постанову від 20.11.2020 року слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 18.05.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 376 КК України, у зв`язку із неповнотою проведення досудового розслідування, передчасністю та необґрунтованістю винесеної постанови та невідповідністю висновків слідчого фактичним обставинам кримінального провадження.
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала та наполягала на її задоволенні.
Слідчий у судове засідання не з`явився, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги. Надано матеріали кримінального провадження №00000132 та лист з зазначенням того, що у зв`язку з організаційно-штатним змінами в ТУ ДБР у м. Миколаєві слідчого ОСОБА_4 було звільнено, у зв`язку із чим забезпечити його присутність при розгляді скарги не вбачається за можливе.
Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №00000132, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України , за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.
Судом встановлено, ухвалою Доманівського районного суду міста Миколаєва від 21.04.2017 року по справі №475/396/17 (провадження 1-кс/475/40/17) було частково задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Миколаївської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості, викладені у заяві судді ОСОБА_3 , направленої з Генеральної прокуратури України в прокуратуру Миколаївської області, та розпочати розслідування.
Зі змісту постанови прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань в одному кримінальному провадженні від 31.07.2017 року та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000132, досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням здійснювалось за ч. 1 ст. 365 КК України щодо можливих неправомірних дій працівників УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ НП України під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та за ч. 1 ст. 376 КК України за заявою ОСОБА_3 щодо втручання в діяльність судових органів з боку працівників УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ НП України, начальника ТУ ДСА в Миколаївській області та голови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.
Постановою слідчого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 від 24.04.2018 року було закрито кримінальне провадження №00000132.
Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєві від 03.07.2019 року було скасовано постанову слідчого СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 від 24.04.2018 року про закриття кримінального провадження №00000132 від 18.05.2017 року. При скасуванні постанови суд вказав на відсутність мотивування слідчим прийнятого рішення, оцінки зібраних доказів у сукупності та взаємозв`язку, не допит свідка ОСОБА_7 .
Дані про вчинення слідчих дій після скасування постанови від 24.04.2018 року в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Постановою слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 27.12.2019 року було закрито кримінальне провадження, відомості про яке 18.05.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 376 КК України.
Зазначена постанова є ідентичною постанові про закриття провадження від 24.04.2018 року.
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєві від 08.04.2020 року було скасовано постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 27.12.2019 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 18.05.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 376 КК України.
При скасуванні постанови слідчим суддею було вказано на те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 20.03.2018 року слідчим було здійснено виклик свідка ОСОБА_7 повісткою на 28.03.2018 року, яка повернулась до прокуратури Миколаївської області з відмітною за закінченням терміну зберігання.
Крім того, 23.04.2020 року в порядку п. 11 ст. 232 КПК України за телефоном було опитано ОСОБА_8 щодо місцезнаходження ОСОБА_7 .
Дані про те, що з 23.04.2018 року органом досудового слідства здійснювались заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 та його виклику для допиту - в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Крім того, за змістом оскаржуваної постанови, слідчий, з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність події кримінального правопорушення), закрив кримінальне провадження №00000132 від 18.05.2017 року за ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 376 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановлення відсутності в діях складу кримінального правопорушення.
Згідно ст. 11 КК України, злочином є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Резолютивна частина оскаржуваної постанови не містить вказівки про те, в діянні (дії чи бездіяльності) якої саме особи встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.
Також, всупереч п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова не містить обґрунтування мотивів її прийняття з посиланням на положення КПК України та КК України, а також обґрунтування доказового значення скасованої у встановленому законом порядку постанови Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21.04.2017 року, на яку послався слідчий закриваючи кримінальне провадження.
Зазначені недоліки усунуті не були. Фактично після скасування попередньої постанови від 27.12.2019 року слідчим було повторно допитано потерпілу ОСОБА_3 та отримано відповідь на запит до голови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, після чого прийнято постанову від 20.11.2020 року про закриття кримінального провадження №00000132, яка є аналогічною попереднім, вже скасованим.
Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
За змістом пункту 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Михалкова та інші проти України», яке набуло статус остаточного 13.04.2011 року, розслідування має бути, inter alia, ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні були вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події.
Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не було всебічно, повно й неупереджено досліджено всі обставин кримінального провадження з наданням належної правової оцінки, отже оскаржувана постанова є передчасною та підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 7-9, 40, 91-94, 110, 284, 303-307, 309, 370, 372 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову 20.11.2020 року слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 18.05.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 376 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали оголошено 01.10.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1