ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/2741/18 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/818/1205/22 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.01.2022 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою, окрім інших, обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 12.03.2022 року, включно.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції встановив існування ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та яким неможливо запобігти іншим більш м`яким запобіжним заходом, з огляду на системний аналіз відомостей, що стосувались обвинуваченого, обставин кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

В апеляційній скарзі вказує про визнання своєї вини у інкримінованому правопорушенні, запевняє, що не буде вчиняти порушення, дотримуватись своїх обов`язків, приходити в судові засідання. Вказує, що його батьки потребують в його присутності та допомоги.

Позиція учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник, а також представник служби у справах дітей підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду першої законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, захисника, представника служби у справах дітей, позицію прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції в своєму рішенні.
Також суд враховує особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 має незакінчену середню освіту, не одружений, не військовозобов`язаний, навчається на 2 курсі Лозівського центру професійної освіти Харківської області, раніше вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.08.2019 року засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, та на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою, встановив, що з часу обрання запобіжного заходу не змінилися підстави для такого запобіжного заходу.

Такі висновки суду не є безпідставними з огляду на зміст обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 , який органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб. Крім того, вчинення останнім протиправних дій у стані алкогольного сп`яніння, неповнолітньою особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення, вчинене проти власності.

Про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що обвинувачений обізнаний про анкетні данні потерпілого та свідків, які ще не допитані судом першої інстанції та розгляд даного кримінального провадження ще продовжується.
Викладене свідчить, що обвинувачений ОСОБА_7 не має сталих соціальних зв`язків, має кримінальну спрямованість, не має офіційних джерел доходу, що в свою чергу свідчить про обґрунтованість існування ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Враховуючи фактичні обставини злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , а саме у сфері проти власності, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинений у стані алкогольного сп`яніння неповнолітньою особою, яка раніше притягалась до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, який є злочином підвищеної небезпеки для суспільства, колегії суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та потерпілого.
При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, вчинити вплив на свідків та потерпілого, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
За таких обставин, посилання апелянта на ті обставини щодо визнання вини у інкримінованому правопорушенні, наявність батьків, які потребують його допомоги, не спростовують існування ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно вбачаються з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні, яким неможливо запобігти більш м`яким запобіжним заходом.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.01.2022 року, в частині задоволення клопотання прокурора та продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12.03.2022 року, включно, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4