Справа № 206/3910/21
Провадження № 1-кп/206/49/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 Самарський районний суд
міста Дніпропетровська
у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілих ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження внесене 10.08.2020 до ЄРДР під № 0000596 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, розлученого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, пенсіонера, працюючого фахівцем ТОВ «Нова пошта», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 10.08.2020, приблизно о 15 годині 35 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_11 , здійснював рух в світлий час доби по сухому асфальтобетонному дорожньому покриттю по вул. Андрія Сахарова з боку вул. Героїв Дніпра в напрямку вул. Марійської у Самарському районі м. Дніпро, проїжджа частина якої має по одній смузі для руху в кожному напрямку. У ході руху водій ОСОБА_5 , проявляючи злочинну самовпевненість, здійснюючи рух з перевищенням максимально допустимої в населеному пункті швидкості 50 км/год, рухаючись зі швидкістю не менше ніж 79,2 км/год., легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху та маючи можливість об`єктивно виявити пішохода ОСОБА_12 , який порушуючи вимоги п. 4.7 ПДР, перетинав проїзну частину по вул. Андрія Сахарова у м. Дніпро в невстановленому місці, справа на ліво по ходу руху автомобіля, завчасно не вжив усіх можливих дій для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого 10.08.2020 приблизно о 15 годині 35 хвилин, в районі буд. 78А по вул. Андрія Сахарова у Самарському районі м. Дніпро здійснив наїзд передньою частиною автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , на ліву бічну частину пішохода ОСОБА_12 . Своїми діями водій зазначеного автомобіля ОСОБА_5 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3(б), 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, якими передбачено: п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3. (б).: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 12.4.: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»; п. 12.9 (б).: «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и"». Порушення вимог пунктів 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: сумісна тупа травма тіла: забита рана у лівій тім`яній ділянці голови, численні садна у лівій лобно-скронево-тім`яній ділянці голови та носі, масивний крововилив у товщі м`яких покривних тканин голови, переломи потиличної та тім`яних кісток, крововиливи під м`яку мозкову оболонку головного мозку; масивний крововилив у м`яких тканинах органокомплексу, крововиливи у легенях, переломи ребер праворуч та ліворуч по різним анатомічним лініям, розриви селезінки та печінки; розриви лівого крижово-клубового з`єднання та міжхребцевого диску у грудному відділі хребта, переломи гілок лобкової кістки ліворуч, правих променевої та малогомілкової кісток, крововиливи у м`яких покривних тканинах шиї та грудної клітини по задній поверхні, тазової ділянки, правих верхньої кінцівки та гомілки, саден з рваними ранами на лівій верхній кінцівці, садна на правих верхній кінцівці та гомілці, осадження на тулубі та правому стегні, повна травматична ампутація лівої гомілки, синці та осадження на ній, синці на стопах та лівій кисті, що у своїй сукупності мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечних для життя, що призвели до настання смерті. Смерть ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала 10.08.2020, приблизно о 15 годині 35 хвилин на місці дорожньо-транспортної пригоди, тобто в районі будинку АДРЕСА_2 , від сумісної тупої травми тіла у вигляді переломів кісток черепу та тазу, ребер та кінцівок, розривів внутрішніх органів та хребта, крововиливів у м`які покровні та внутрішні тканини тіла, котра ускладнилася розвитком шоку.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при вищезазначених обставинах не визнав в повному обсязі, заперечував проти задоволення цивільних позовів потерпілих та зазначив суду, що винним себе не вважає та показав, що 10.08.2020 було сонячно, дорога була суха, опадів не було. Близько 15 год. 40 хв. він їхав по вул. Андрія Сахарова, виїжджав з селища. По даній вулиці була транспортна зупинка, на якій обвинувачений побачив людину, яка розмовляла з іншими людьми, які були на зупинці. Формально ця людина стояла на узбіччі і різко почала йти на дорогу. Обвинувачений навіть не міг подумати, що даний чоловік може іти по дорозі, тому що там був відсутній пішохідний перехід. Обвинувачений їхав зі швидкістю 80 км/год. Дорога була пряма та обвинуваченому було добре все видно. ОСОБА_12 йшов спиною до обвинуваченого, а до дороги боком. Обвинувачений вдарив ОСОБА_12 передньою частиною автомобіля, розбилось лобове скло автомобіля та обвинувачений навіть не зрозумів як все сталось. Обвинуваченому перед зазначеною подією здалось, що ОСОБА_12 йшов якось дивно. Навпроти зупинки, де він стояв, також була зупинка, ймовірно ОСОБА_12 рухався до неї. Він йшов повільно, не дивлячись в бік автомобіля обвинуваченого. На зустрічній смузі їхали автомобілі. Позаду транспортного засобу обвинуваченого їхав ОСОБА_13 темного кольору приблизно в 5 метрах від нього. Коли відбувались дані події, зазначений автомобіль обганяв його з лівої сторони. Від міста наїзду обвинувачений зупинився через 20 метрів. На зустрічну полосу не виїжджав.
Не дивлячись на повне невизнання своєї вини самим обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими безпосередньо судом доказами, а саме.
Так, допитаний потерпілий ОСОБА_7 показав суду, що він є братом загиблого ОСОБА_12 10.08.2020 він був на роботі, о 16 год. 00 хв. йому зателефонувала дружина та сказала, що його брата збив автомобіль. Він покинув роботу і поїхав на місце ДТП. Приїхавши туди, потерпілий побачив, що його брат ОСОБА_12 лежить в 10 метрах від пішохідного переходу вже мертвий. В швидкій допомозі сидів батько потерпілого, йому було погано. Потерпілий чув від людей, що автомобіль обвинуваченого та Hyundai, який їхав позаду нього, влаштували перегони. На місці ДТП є пішохідний знак, однак на той час не була намальована зебра. У зв`язку з цією ситуацією у потерпілого погіршився стан здоров`я. Він у кожному перехожому бачить свого брата. Спричинена йому моральна шкода неоцінена взагалі. Брат потерпілого не вживав алкогольні напої, він був дуже доброю та чуйною людиною. ОСОБА_12 допомагав їх батьку у фермерстві. Потерпілий вважає, що його брата збили ближче до зустрічної смуги, оскільки саме там лежали його речі, окуляри та взуття.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що він є батьком загиблого ОСОБА_12 10.08.2020 ДТП відбулось на вул. Андрія Сахарова, коли потерпілий прийшов на місце, він побачив розчленоване тіло сина. Потерпілий вважає, що обвинувачений їхав з шаленою швидкістю і вбив його сина. Йому завдано як моральні, так і матеріальні збитки. Потерпілий разом з сином займались спільною справою. ОСОБА_9 вважає, що обвинувачений заслуговує на максимальний строк покарання.
Потерпіла ОСОБА_8 показала суду, що вона є матір`ю загиблого ОСОБА_12 . Їй нічого не відомо про обставини ДТП та її на місце ДТП не пустили. Потерпіла наполягала на максимальному покаранні для обвинуваченого. Зазначила, що ОСОБА_5 навіть не поговорив з потерпілими. Спочатку, адвокат обвинуваченого запропонував потерпілим по 2000 доларів США компенсації кожному, однак на наступний день взагалі відмовився від пропозиції.
З показів свідка ОСОБА_14 встановлено, що 10.08.2020 приблизно о 15 год. 20 хв. вона бачила як загиблий переходив дорогу та його збив автомобіль обвинуваченого. Дана подія відбулась у м. Дніпро по вул. Андрія Сахарова. За цією адресою знаходяться транспортна зупинка, аптека та магазин. Свідок йшла по стороні протилежній до магазину. Загиблий йшов від магазину до зупинки. Там був знак пішохідного переходу. Автомобіль, який здійснив наїзд на ОСОБА_12 був темно-червоного кольору. Наїзд на загиблого стався на зустрічній смузі руху. Темп руху загиблого був спокійний. В момент наїзду на загиблого, він був повернутий до транспортного засобу лівою стороною. Момент наїзду свідок бачила. Після наїзду загиблий відлетів. Швидкість автомобіля була дуже великою, на думку свідка приблизно 100 км/год.
Свідок ОСОБА_15 показав суду, що 10.08.2020 в районі 15 год. свідок вийшов в магазин за цигарками, зустрів загиблого та вони привітались, після того як вони розійшлись, свідок йшов спиною до загиблого та почув звук удару. Коли свідок повернувся на звук, він побачив як летіло тіло загиблого. Свідок підійшов до загиблого і побачив, що це був ОСОБА_16 . Він намагався додзвонитись батькам, зателефонував до швидкої та викликав поліцію. Транспортний засіб був Volkswagen темно вишневого кольору. Транспортний засіб рухався на великій швидкості 100-140 км/год по зустрічній смузі, а загиблий переходив дорогу від магазину до транспортної зупинки. Темп руху загиблого був спокійний. Свідок бачив багато крові та відірвану кінцівку загиблого, а саме ногу, також бачив пошкодження на транспортному засобі обвинуваченого, а саме: на капоті, лобовому склі.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що вона працювала 10.08.2020 диспетчером на маршрутному таксі. Цього дня, ОСОБА_12 вийшов з маршрутного таксі, побачивши свідка, помахав їй рукою. Свідок відвернулась на мить та почула звук удару, повернула голову і побачила як ОСОБА_12 збиває транспортний засіб і як його тіло підлетіло в повітря. Транспортний засіб був червоного кольору. На місці ДТП пішохідний перехід не намальований, однак, висить знак. Транспортний засіб обвинуваченого рухався ближче до зустрічної смуги.
Допитаний свідок ОСОБА_18 показав суду, що він працював водієм на маршрутному таксі в день, коли сталась ДТП. Він зупинився на зупинці, з маршрутки вийшли люди і також вийшов ОСОБА_12 . Коли свідок виїжджав, він почув гуркіт і подивився в дзеркало заднього виду та побачив, що сталась ДТП. З ОСОБА_12 вони працювали водіями маршрутного таксі, а свідок ОСОБА_19 працювала диспетчером.
Свідок ОСОБА_20 показав суду, що 10.08.2020 року він був у магазині та почув сильний гуркіт. Коли він вибіг з магазину, то побачив, що сталось ДТП. Він повернувся до магазину, щоб взяти щось для надання першої допомоги та підбіг на місце події. Свідок бачив відірвану ногу, на дорозі лежали окуляри та капці. Швидкість транспортного засобу, як гадає свідок, була більше 100 км/год, оскільки був дуже сильний гуркіт. Транспортний засіб знаходився ближче до зустрічної смуги, він зі зустрічної смуги з`їжджав на свою смугу руху та зупинився біля заправки.
В судовому засіданні експерт ОСОБА_21 показав суду, що висновок, наданий ним як експертом підтверджує в повному обсязі. Експерт зазначив, що часу для зупинки та уникнення наїзду на пішохода було б достатньо, якщо б транспортний засіб обвинуваченого рухався зі швидкістю 50 км/год. Експерт вважає, що за обставин, які були встановлені та надані відповідні відповіді, експертний висновок є вірним.
Експерт ОСОБА_22 показав суду, що зроблений ним, як експертом, висновак він повністю підтверджує та зазначив, що з моменту появи небезпеки, водій (обвинувачений) мав вжити всіх заходів для того, щоб уникнути небезпеки. Розраховується час тривалості небезпеки за умови дозволеної швидкості руху автомобіля 50 км/год. Якщо б водій рухався з такою швидкістю, ДТП можна було уникнути. Покази водія ОСОБА_5 при проведенні експертизи були визнані неспроможними.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_23 зазначив, що підтримує свій висновок в повному обсязі. Покази обвинуваченого були визнані неспроможними в частині розташування місця наїзду на пішохода. Експертами в першу чергу була врахована слідова інформація, тому комісія експертів вважала, що місце наїзду було перед першим слідом волочіння.
В судовому засіданні експерт ОСОБА_24 показав суду, що зроблений висновок він повністю підтримує. Експерту необхідно було дослідити механізм ДТП щодо поперечного руху пішохода, у зв`язку з чим було прийнято рішення дослідити слідову інформацію. Було побудовано масштабну схему щодо слідової інформації. Покази обвинуваченого були визнані неспроможними. Дані вказані обвинуваченим не сходилися зі слідовою інформацією на місці ДТП. В той же час, слідова інформація узгоджувалась з показами свідків. Експерти прийшли до висновку, що якщо б швидкість транспортного засобу була 50 км/год, обвинувачений мав би змогу уникнути ДТП.
Експерт ОСОБА_25 показав суду, що він виконував експертизу по технічному стану транспортного засобу обвинуваченого та експертизу щодо місця наїзду та швидкості руху. Питання по технічному стану вирішувалось по зареєстрованій методиці. Під час експертизи ОСОБА_25 орієнтувався на схему ДТП і слідову інформацію. Обвинувачений вказував місце наїзду правіше від слідової інформації, однак експерт вважає, що місце наїзду не може бути правіше. Це дає змогу дійти до висновку, що ОСОБА_12 перебував далі від правого краю, а не там де зазначив обвинувачений. Також експерт зробив висновок, що швидкість транспортного засобу обвинуваченого була приблизно 140 км/год. Дана швидкість була розрахована не із самих вм`ятин, а з їх розташування. Розрахунок проводився комплексно, а не від величини чи глибини пошкоджень автомобіля, тому попередній ремонт т.з. не вплинув би на його розрахунки. Була розрахована максимальна відстань, куди перелетіло тіло загиблого. Експерт вважає, що покази обвинуваченого в частині місця наїзду технічно неспроможні. Місце наїзду не відповідає розташуванню слідової інформації. Також експерт в лабораторії намагався імітувати швидкість руху пішохода. Пішохід з високого старту при вазі ОСОБА_12 (приблизно 100 кг) не пробіжить так швидко, як вказував обвинувачений.
Обставин, регламентованих ст. 87 КПК України, щодо допитаних свідків та експертів в ході судового розгляду встановлено не було. Даних передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України, стороною захисту відносно допитаних судом свідків та експертів для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, як про те вказував захист під час судового розгляду, надано не було.
Крім цього, суд не може прийняти доводи сторони захисту щодо розбіжностей в показах свідків, оскільки на думку суду дані розбіжності суттєвими не є, та ніяким чином не впливають на правильне вирішення даної справи, а є лише наслідком суб`єктивного сприйняття та передачі свідками отриманої інформації. Крім того, з моменту події злочину до допиту свідків пройшов значний проміжок часу, а отже їх показання можуть містити неточності, які обумовлюються особливостями пам`яті людини. Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки та експерти, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному злочині.
Крім вищезазначених показів допитаних судом потерпілих, свідків та експертів, винність обвинуваченого ОСОБА_5 , також підтверджується дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме.
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2020 з фото-таблицями та схемою ДТП, проведеного о 17 год. 20 хв., за участю судово-медичного експерта та двох понятих, встановлено, що огляд проводився у м. Дніпро від вул. Героїв Дніпра до вул. Марійської, обстановка на місці пригоди до початку огляду не змінювалась, місце дорожньо-транспортної пригоди м. Дніпро, вул. Андрія Сахарова, елементи вулиці, дороги зупинка громадського транспорту, проїзна частина для руху у двох напрямках, дорожня розмітка відсутня, регулювання руху на цій ділянці ПДР України, видимість не обмежена, відсутні об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку ліворуч та праворуч, транспортний засіб на місці пригоди після ДТП до початку огляду не переміщувався, зафіксовано пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: деформація даху, розбите вітрове скло, деформація капота, розбита решітка радіатора, відсутній номер, відсутня передня права решітка противотуманої фари, на транспортному засобі наявні сліди крові в салоні автомобіля та на вітровому склі, транспортний засіб на момент огляду не завантажений, на дорожньому покритті сліди волочіння по проїзній частині пішохода та відображена слідові інформація на схемі до протоколу (т. 1, а.п. 7-44).
Актом огляду та прийому-передачі тимчасово затриманого (вилученого) транспортного засобу від 10.08.2020 встановлено, що на тимчасове зберігання на спеціальному майданчику ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро. вул. Передова, 427 було прийнято транспортний засіб «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 . Здійснивши комісійний огляд тимчасово затриманого транспортного засобу встановлені наступні візуально видимі пошкодження: повне пошкодження передньої решітки, переднього капота, деформований дах, розбите лобове скло (т. 1 а.п. 51).
Лікарське свідоцтво про смерть № 1527 (остаточне) від 11.08.2020 підтверджує, що померлий ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок шоку, переломів численних ділянок тіла, сумісної тупої травми тіла, пішохід травмований при зіткненні з легковим автомобілем (т. 1 а.п. 55).
З висновків експертиз № 1527 та № 1527/386-Е, зроблених за фактом смерті ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що при експертизі трупа потерпілого виявлені тілесні ушкодження та морфологічні зміни: сумісна тупа травма тіла: забита рана у лівій тім`яній ділянці голови, численні садна у лівій лобно-скронево-тім`яній ділянці голови та носі, масивний крововилив у товщі м`яких покривних тканин голови, переломи потиличної та тім`яних кісток, крововиливи під м`яку мозкову оболонку головного мозку; масивний крововилив у м`яких тканинах органокомплексу, крововиливи у легенях, переломи ребер праворуч та ліворуч по різним анатомічним лініям, розриви селезінки та печінки; розриви лівого крижово-клубового з`єднання та міжхребцевого диску у грудному відділі хребта, переломи гілок лобкової кістки ліворуч, правих променевої та малогомілкової кісток, крововиливи у м`яких покривних тканинах шиї та грудної клітини по задній поверхні, тазової ділянки, правих верхньої кінцівки та гомілки, саден з рваними ранами на лівій верхній кінцівці, садна на правих верхній кінцівці та гомілці, осадження на тулубі та правому стегні, повна травматична ампутація лівої гомілки, синці та осадження на ній, синці на стопах та лівій кисті. Наявні ушкодження причиненні прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), при дорожньо-транспортній події, при контактуванні потерпілого з рухаючимся транспортним засобом, відкиданням та травмуванням його об дорожнє покриття, що підтверджується характером та локалізацією тілесних ушкоджень на трупі. У своїй сукупності тілесні ушкодження, стосовно живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя та приведші до настання смерті, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Основуючись на характер та локалізацію виявлених на трупі потерпілого тілесних ушкоджень, останній у момент його первинного контактування з травмуючим, рухаючимся транспортним засобом, міг перебувати у вертикальному чи близькому до цього положенні, вірогідно, що в стані кроку (руху) та лівою частиною тіла стосовно нього. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропілів, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти (т. 1 а.п. 57-60, 62-64).
Висновком експертизи № 3417/3418-20, встановлено, що виходячи з локалізації пошкоджень, які отримав автомобіль «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 під час контакту з пішоходом ОСОБА_12 , швидкість руху вказаного автомобіля у момент наїзду могла складати приблизно 146,3…147,1 км/год. Сліди волочіння тіла пішохода в категоричній формі дозволяють дійти до висновку, що місце наїзду (первинного контакту з пішоходом) не могло розташовуватись після початку фіксації слідів волочіння, і могло розташовуватись лише на певній відстані до місця їх фіксації. Отже, місце наїзду на пішохода ОСОБА_12 , автомобілем «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 , розташовувалось на проїзній частині вул. Андрія Сахарова, на деякій відстані до місця розташування сліду волочіння, зафіксованого на схемі ДТП позначкою № 5. В категоричній формі встановити розташування місця наїзду у вигляді геометричної точки експертним шляхом не надалось можливими (т. 1 а.п. 78-85).
10.08.2020 за даними спостережень авіаметеорологічної станції Дніпро, в період часу з 13:00 год. по 17:00 год. опади та явища погоди відсутні, що підтверджується відповіддю № 04.27/339 від 12.08.2020 на запит № 2/528-4153ДТП від 12.08.2020 Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології Держаної служби України з надзвичайних ситуацій (т. 1 а.п. 117).
Відповіддю № 12/8-6095 від 20.08.2020 на запит № 2/6256 від 18.08.2020 Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування підтверджується, що за фактом ДТП, яка мала місце 10.08.2020 близько 15 год. 40 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Андрія Сахарова, в районі буд. 78а, за участю автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 , надходило три повідомлення, в яких зазначалось, що автомобіль «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода, потерпілий без ознак життя (т. 1 а.п. 121-122).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 24.08.2020 з ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_6 , із застосуванням цифрової відеокамери «Panasonic», вбачається, що сам ОСОБА_5 вказував, що 10.08.2020 приблизно о 15 год. 30 хв. він керував технічно справним транспортним засобом «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 , в напрямку с. Іларіонове зі швидкістю 80-100 км/год. В салоні автомобіля перебував сам. Ніхто не заважав. Наїзд відбувався передньою частиною його автомобіля (т. 1 а.п. 227-234).

Відповіддю № 833 від 24.09.2020 на лист № 2/528-3030ДТП від 08.09.2020 КП «ДНІПРОДОРСЕРВІС» Дніпровської міської ради підтверджено, що станом на 10.08.2020 в районі буд. 78А по вул. Андрія Сахарова, встановлено дорожні знаки: 5.35.1 «Пішохідний перехід» - одиниці. Станом на 10.08.2020 роботи з нанесення дорожньої розмітки на зазначеній ділянці підприємством не проводились (т. 1 а.п. 157).
З протоколу огляду отриманого в порядку тимчасового доступу до речей і документів відеозапису та при перегляді вказаного відеозапису, встановлено, що на ньому зображено проїзну частину вул. Андрія Сахарова м. Дніпро. Проїзна частина суха та чиста, опадів не має, має по одній смузі для руху в кожному напрямку. Відеозапис ведеться з фасаду будинку 78 вул. Андрія Сахарова м. Дніпро. 08.10.2020 пн 15:41:21 в об`єктиві камери відеоспостереження з`являється легковий автомобіль «Volkswagen Polo», червоного кольору, який рухається по вул. Андрія Сахарова м. Дніпро з боку вул. Героїв Дніпра в напрямку вул. Марійської та за ним рухається ще один легковий автомобіль марки начебто «Hyundai Accent», темно-сірого кольору, встановити реєстраційні номери не можливо. 08.10.2020 пн 15:41:23 легковий автомобіль покидає об`єктив камери відео спостереження та 08.10.2020 пн 15:41:24 автомобіль «Hyundai Accent» також покидає об`єктив камери відеоспостереження (т. 1 а.п. 153-157, 165-169).
Протоколом огляду від 28.09.2020 в ході замірів встановлено, що відстань з моменту в`їзду в об`єктив до моменту виїзду з об`єктива складає 56,60 м, саме дану відстань долає автомобіль в об`єктиві. До протоколу огляду долучено план-схему та фото таблиці (т. 1 а.п. 158-164).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 28.10.2020 схеми та фототаблиці, за участю свідка ОСОБА_15 , встановлено, що для проведення експерименту було залучено автомобіль «Skoda Octavia» та в якості пішохода статиста ОСОБА_26 , який за зовнішніми ознаками схожий на пішохода ОСОБА_12 . Свідок ОСОБА_15 вказав, що 10.08.2020 приблизно о 15 год. 40 хв. він знаходився біля магазину «Вітерець», за адресою: м. Дніпро, вул. Андрія Сахарова, 78А та помітив як пішохід почав перетинати проїзду частину вул. Андрія Сахарова в м. Дніпро в напрямку зупинки громадського транспорту, тобто справа на ліво по ходу руху автомобілів з боку вул. Героїв Дніпра спокійним кроком. Коли пішохід дійшов до середини проїзної частини вул. Андрія Сахарова в м. Дніпро, свідок помітив як з боку вул. Героїв Дніпра в напрямку вул. Марійської в м. Дніпро на великій швидкості рухались два легкових автомобіля: червоного кольору «Volkswagen Polo» та другий автомобіль, який їхав позаду нього «Hyundai Accent». ОСОБА_15 зазначив, що швидкість транспортних засобів була дуже великою, більше 100 км/год. Далі автомобіль червоного кольору «Volkswagen Polo» без гальмування передньою частиною допустив наїзд на пішохода чоловіка, який від наїзду відлетів на велику відстань вперед. Також, свідок вказав, що після наїзду автомобіль змінював свій рух ліворуч та зупинився на значній відстані від місця наїзду. Побачивши наїзд, свідок підійшов до пішохода чоловіка, щоб надати йому допомогу та помітив, що пішохід отримав значні тілесні ушкодження, одним із яких була відірвана нога. В ході замірів встановлено, що автомобіль «Volkswagen Polo» рухався на відстані 3,40 м від правого краю проїзної частини вул. Андрія Сахарова в м. Дніпро; місце наїзду знаходиться на відстані 4,70 м від правого краю проїзної частини та на відстані 3,80 м до кута буд. АДРЕСА_2 , а також на відстані 18,0 м до дорожнього знаку 5.35.1, який встановлений на електроопорі на правому узбіччі вул. Андрія Сахарова. ОСОБА_15 вказав, що пішохід був звернутий лівим боком до передньої частини автомобіля «Volkswagen Polo». Крім того, пішохід в якості статиста ОСОБА_26 тричі подолав даний відрізок в темпі, який вказав свідок ОСОБА_15 , а саме: t1 = 4,0 сек, t2 = 4,2 сек, t3 = 4,0 сек (т. 2 а.п. 1-9).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.10.2020 зі схемою та фототаблицею, за участю свідка ОСОБА_14 , встановлено, що свідок ОСОБА_14 10.08.2020 приблизно о 15 год. 40 хв. перебувала на вул. Андрія Сахарова в м. Дніпро, а саме в районі буд. 78А, рухалась по узбіччю з боку вул. Марійської в напрямку вул. Героїв Дніпра. Вона бачила, що в заїзному кармані поруч з магазином «Вітерець» стоїть чоловік пішохід міцної статури, який почав перетинати проїзну частину вул. Андрія Сахарова м. Дніпро в невстановленому місці (в місці, де колись був пішохідний перехід) в темпі спокійного кроку. Коли даний пішохід пройшов більшу частину проїзної частини, свідок помітила як з боку вул. Героїв Дніпра в напрямку вул. Марійської на великій швидкості більше 100 км/год рухаються два автомобілі, а саме легковий автомобіль червоного кольору та автомобіль темно-синього кольору. Далі свідок помітила, як автомобіль червоного кольору допустив наїзд на пішохода чоловіка, який перетинав проїзну частину справа на ліво по ходу його руху. Наїзд відбувся передньою частиною легкового автомобіля в ліву бічну частину тіла пішохода та від наїзду пішохода відкинуло на значну відстань вперед. Автомобіль після наїзду змінив свій рух ліворуч та після чого зупинився на значній відстані від місця наїзду. В ході замірів встановлено, що автомобіль «Volkswagen Polo» рухався на відстані 3,35 м від правого краю проїзної частини вул. Андрія Сахарова м. Дніпро; місце наїзду знаходиться на відстані 4,60 м від правого краю проїзної частини вул. Андрія Сахарова м. Дніпро та на відстані 3,80 м до кута буд. 78А, а також на відстані 18,0 м до дорожнього знаку 5.35.1, який розташований на електроопорі на правому узбіччі та в момент наїзду пішохід був звернутий лівим боком до автомобіля. Крім того, пішохід в якості статиста ОСОБА_26 тричі подолав даний відрізок в темпі, який вказала свідок ОСОБА_14 , а саме: t1 = 4,2 сек, t2 = 4,2 сек, t3 = 4,0 сек (т. 2 а.п. 10-18).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 05.11.2020, схеми та фототаблиці, за участю свідка ОСОБА_27 , встановлено, що ОСОБА_27 пояснила, що 10.08.2020 приблизно о 15 год. 35 хв. вона перебувала на робочому місці, а саме в районі буд. АДРЕСА_2 . Свідок помітила як до зупинки громадського транспорту, що в районі вул. Андрія Сахарова, буд. 78А м. Дніпро під`їхало маршрутне таксі № 7 «Вокзал-Ігрень» та з нього почали виходити люди, одним з яких був ОСОБА_12 . Свідок його знала, оскільки він раніше працював водієм маршрутного таксі. Далі свідок помітила, що маршрутне таксі поїхало з зупинки в напрямку с. Іларіонове, а ОСОБА_12 залишився на зупинці громадського транспорту. Далі відвернувши свій погляд, вона почула сильний звук удару та повернувшись вона помітила як автомобіль червоного кольору допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 . В ході замірів встановлено, що автомобіль рухався на відстані 3,50 м до правого краю проїзної частини та наїзд відбувся на відстані 4,0 м від правого краю проїзної частини, а також на відстані 17,30 м від дорожнього знаку 5.35.1 та на відстані 4,10 м до куту будинку 78А. Як рухався транспортний засіб, свідок не бачила, однак в момент наїзду ОСОБА_12 був звернутий лівим боком до автомобіля (т. 2 а.п. 19-24).
Згідно протоколів проведення слідчих експериментів від 05.11.2020 за участю свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , з метою уточнення швидкості руху автомобіля «Volkswagen Polo» встановлено, що після проведення чотирьох заїздів свідок ОСОБА_28 вказав, що заїзд № 3 (140 км/год), більш за всі схожий на швидкість руху автомобіля «Volkswagen Polo» в момент наїзду на пішохода ОСОБА_12 . Після проведення чотирьох заїздів свідок ОСОБА_14 вказала, що заїзд № 4 (140 км/год), більш за все схожий на швидкість руху автомобіля «Volkswagen Polo» в момент наїзду на пішохода ОСОБА_12 (т. 2 а.п.а.п. 25-31, 32-39).
З висновку експертизи № 4670-20, встановлено, що при заданих ОСОБА_5 даних про події ДТП від 10.08.2020 в даному випадку ОСОБА_12 не міг розпочати рух із заїзного карману та подоланні відстані, яку вказав саме ОСОБА_5 відносно заїзного карману, а отже покази водія ОСОБА_5 про розвиток ДТП в частині місця наїзду на пішохода є технічно неспроможні. Крім того, покази свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_14 та ОСОБА_27 про розташування пішохода в момент наїзду відносно транспортного засобу «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 (лівим боком), то дане розташування відповідає висновкам судово-медичного дослідження № 1527 від 11.08.2020. Також встановлено, що в разі руху водія ОСОБА_5 з дозволеною швидкістю 50 км/год, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 , у всіх випадках мав би технічну можливість здійснити зупинку до місця наїзду та запобігти наїзду. На підставі проведених досліджень, встановлено, що в діях водія автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з наїздом на пішохода ОСОБА_12 (т. 2 а.п. 46-56).
Висновком експертизи № 3373-20 підтверджується, що рульове керування та гальмівна система автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 перебували у працездатному стані і були здатні виконувати контрольоване керування та гальмування автомобіля (т. 1 а.п. 69-72).
З висновків експертизи № 238/239-21 за результатами проведення комісійної судово-медичної, транспортно-трасологічної та судової автотехнічної експертизи, встановлено, що в разі руху з дозволеною швидкістю 50 км/год водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 , у всіх випадках мав би технічну можливість здійснити зупинку до місця наїзду та запобігти наїзду. На підставі проведених досліджень, слід дійти висновку, що в діях водія автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3, 12.4, 12.9 «б» ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з наїздом на пішохода ОСОБА_12 . Враховуючи локалізацію та характер усього комплексу встановлених тілесних ушкоджень, а саме: розрив лівого крижово-клубового з`єднання, переломи гілок лобкової кістки зліва, можна вказати, що пішохід ОСОБА_12 був звернутий лівою боковою поверхнею тіла відносно транспортного засобу, що рухався. За показами свідка ОСОБА_5 в момент наїзду пішохід ОСОБА_12 був звернутий до автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 спиною, тоді як з судово-медичного дослідження пішохід ОСОБА_12 був звернутий лівою боковою поверхнею тіла відносно транспортного засобу, що рухався, що дає підстави дійти висновку про неспроможність показів свідка ОСОБА_5 стосовно розташування пішохода відносно автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 в момент наїзду. Покази свідків ОСОБА_28 , та ОСОБА_14 стосовно розташування місця наїзду по ширині проїзної частини АДРЕСА_2 не позбавлені технічного смислу та можуть вважатись технічно спроможними та відповідають висновкам судово-медичного дослідження. Також встановлено, що пішохід ОСОБА_12 не міг розпочинати рух із заїзного карману та подолти відстань, яку вказав ОСОБА_5 відносно заїзного карману, а отже покази ОСОБА_5 про розвиток ДТП в частині місця наїзду на пішохода є технічно неспроможні (т. 2 а.п. 75-82).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 16.06.2021 за участю підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , встановлено, що ОСОБА_5 вказав, що 10.08.2020 приблизно о 15 год. 30 хв. він керував автомобілем «Volkswagen Polo» рухався по вул. Андрія Сахарова м. Дніпро зі швидкістю приблизно 80-100 км/год. Також підозрюваний вказав, що біля правого краю проїзної частини вул. Андрія Сахарова м. Дніпро, поруч з місцем наїзду стояв припаркований автомобіль типу «Mercedes-BenzSprinter». Встановлено, що в ході замірів зазначений автомобіль стояв на відстані 0,45 м від правого краю проїзної частини від правих коліс та на відстані 2,40 м від лівих коліс до правого краю проїзної частини, а також на відстані 6,7 м від задньої частини автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» до електроопори на якій встановлений дорожній знак 5.35.1 (т. 2 а.п. 193-200).
Висновком № 12687/12688/12689 за результатами проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису від 09.07.2021 встановлено, що виходячи з наданого відеозапису швидкість руху автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 складала близько 79,2 км/год, встановити чи зменшувалась або збільшувалась швидкість зазначеного автомобіля виходячи з наданого відеозапису експертним шляхом не представляється можливим (т. 3 а.п. 28-37).
За результатами проведення комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 3472/3473-21 від 19.07.2021 встановлено, що результати проведених досліджень вказують на технічну неспроможність показів водія ОСОБА_5 про розвиток ДТП, в частині руху автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 відносно меж проїзної частини вул. Андрія Сахарова м. Дніпро та в частині розташування місця наїзду на пішохода ОСОБА_12 та не узгоджується з розташуванням об`єктів речової обстановки, які зафіксовані на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 10.08.2020. Покази свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_14 та ОСОБА_27 в частині розташування місця наїзду по ширині проїзної частини узгоджуються із слідовою інформацією, зафіксованою та відображеною на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 10.08.2020 і з технічної точки зору, можуть вважатись технічно спроможними і придатними для подальшого аналізу обставин даної ДТП. Виходячи з обставин даної ДТП та заданої швидкості руху автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 , дії водія ОСОБА_5 в частині забезпечення безпеки руху, регламентувались технічними вимогами п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б) ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 з моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість уникнути наїзду шляхом виконання технічних вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9б ПДР України. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 в частині руху з перевищенням дозволеної швидкості та незастосування гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху не відповідали технічним вимогам п.п. 12.3, 12.4, 12.9б ПДР України і перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП (т. 3 а.п. 2-9).
Протоколом огляду від 27.07.2021 встановлено, що проїзна частина в районі буд. 78А має розширення праворуч, якщо дивитись за напрямком руху з боку вул. Героїв Дніпра в напрямку смт. Іларіонове, а лівий край проїзної частини рівний по бордюрним камінням. Були проведені заміри між правими бордюрним каміннями по АДРЕСА_2 , а саме дана відстань складає 101,50 м. Далі було поділено ділянку 101,50 м на відрізки довжиною 5,0 м, а після чого було проведено заміри від лівого краю проїзної частини до правого краю проїзної частини. До протоколу огляду долучено план-схему додаткового огляду місця події та фототаблиці (т. 3 а.п. 48-59).
Висновком комісійної експертизи № КСЕ-19/104-21/23843 встановлено, що покази водія ОСОБА_5 в частині розташування автомобіля «Volkswagen Polo» щодо меж проїзної частини дороги під час руху як до моменту наїзду на пішохода, так і в момент наїзду на пішохода з технічної точки зору не спроможні. Розташування місця наїзду на пішохода згідно показів водія автомобіля «Volkswagen Polo» ОСОБА_5 щодо меж проїзної частини дороги в поперечному та повздовжньому напрямку з технічної точки зору не спроможне. Встановлено, що у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Volkswagen Polo» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9б ПДР України. Водій автомобіля «Volkswagen Polo» ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода при дозволеній швидкості руху в населеному пункті 50 км/год і дії водія ОСОБА_5 , які не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9б ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з ДТП (т. 3 а.п. 73-82).
Судом у ході судового розгляду порушень вимог ст.ст. 7, 104, 159-165, 223, 237, 240, 242, 243 КПК України не встановлено та стороною захисту не доведено.

Аналізуючи в своїй сукупності всі безпосередньо досліджені судом докази, співставляючи їх з показами в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 та доводами сторони захисту, суд критично ставиться до показів обвинуваченого та доводів захисника, щодо наступного.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 стверджував, що загиблий ОСОБА_12 до настання ДТП, не очікувано для обвинуваченого почав повільно рухатись спиною до транспортного засобу «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 . Однак, такі покази ОСОБА_5 не знайшли жодного підтвердження під час судового розгляду. Суд також звертає увагу, що позиція ОСОБА_5 змінювалась навіть під час судового розгляду, оскільки згодом в судовому засіданні ОСОБА_5 зазначив, що пішохід дуже раптово та швидко вибіг на проїжджу частину.

В той же час, відповідно до показів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ДТП пригода трапилась тоді, коли потерпілий ОСОБА_12 йшов лівою бічною стороною до транспортного засобу обвинуваченого. Крім того, свідки зазначили, що в момент коли пішохід ОСОБА_12 почав переходити дорогу, транспортного засобу «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 ще не було та вони його не бачили.

Слід зазначити, що покази допитаних судом свідків, узгоджуються з висновком експертизи за фактом смерті ОСОБА_12 , проведеними слідчими експериментами та експертними дослідженнями, відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_12 в момент ДТП знаходився в стані кроку (руху) та лівою частиною тіла у момент його первинного контактування з травмуючим рухаючимся транспортним засобом. Крім того, враховуючи сліди волочіння та розташування тіла, транспортного засобу та інших предметів, ОСОБА_12 встиг подолати значну дистанцію перед ДТП.

Крім того, суд звертає увагу, що покази обвинуваченого в частині розташування пішохода ОСОБА_12 відносно автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 в момент наїзду та розвиток подій ДТП неодноразово експертами визнавались технічно не спроможними та взагалі не придатними для аналізу обставин даної ДТП. В той же час, покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 неодноразово визнавались експертами не позбавленими технічного смислу і такими, що можуть вважатись технічно спроможними.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 щодо того, що ДТП трапилась на відстані близько 1 м від узбіччя до транспортного засобу, що ОСОБА_12 подолав відстань приблизно 1,30 м, також не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так, під час досудового розслідування було проведено низку досліджень для встановлення обставин ДТП, якими встановлено, що при заданих ОСОБА_5 даних події ДТП від 10.08.2020 загиблий ОСОБА_12 не міг розпочати рух із заїзного карману та подолати відстань, яку вказав саме ОСОБА_5 відносно заїзного карману.

Також, суд критично ставиться до твердження захисника ОСОБА_6 щодо того, що покази свідків мають розбіжності в частині швидкості руху транспортного засобу обвинуваченого ОСОБА_5 в момент ДТП. Так, свідки, які були допитані у судовому засіданні зазначили, що транспортний засіб обвинуваченого ОСОБА_5 рухався на великій швидкості близько 100 км/год. Жоден зі свідків не зазначав точну швидкість руху автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 . Суд звертає увагу, що допитані свідки фізично не мали змогу встановити точну швидкість руху транспортного засобу в момент ДТП, однак під час проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , зазначили, що швидкість 140 км/год, із чотирьох запропонованих та відтворених за допомогою транспортного засобу статиста найбільше наближена.

Окрім цього, суд звертає увагу, що саме факт того, що швидкість транспортного засобу ОСОБА_5 була більшою за 79,2 км/год ані обвинуваченим, ані захисником не спростовувалась. Більш того, самим обвинуваченим було неодноразово зазначено про швидкість транспортного засобу на момент ДТП не менше 80 км/год.

Твердження захисника щодо того, що було порушено порядок проведення слідчих експериментів, а саме залучений транспортний засіб статиста «Skoda Octavia» не відповідав параметрам транспортного засобу обвинуваченого «Volkswagen Polo», судом взагалі не приймаються до уваги, оскільки такі посилання суд сприймає як надмірний формалізм, оскільки мета проведених слідчих експериментів та зазначені захисником параметри не мають суттєвого впливу на частину дослідження обставин ДТП які були предметом встановлення при даних слідчих діях.

Крім того, суд звертає увагу, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини.

Твердження захисника ОСОБА_6 щодо того, що слідчим були надані невідповідні відомості для проведення експертних досліджень, суд вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки слідчим для проведення досліджень надавались також за необхідності матеріали кримінального провадження в цілому та кожний висновок експерта мав графи: за показами ОСОБА_5 , за показами свідка ОСОБА_14 , за показами свідка ОСОБА_15 тощо.

Таким чином, суд вважає, що експертизи призначені слідчим та надані ним матеріали для проведення дослідження надали можливість експертам врахувати викладені обставини ДТП в повному обсязі, враховуючи покази обвинуваченого, свідків та інші вхідні дані, що надало змогу, хоча не завжди і в категоричній формі, але все ж таки встановити та перевірити важливі для правильного вирішення даної справи фактичні дані.

Позиція захисника ОСОБА_6 про те, що проведена експертиза № 34173417/20 від 18.08.2020 за результатами судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи не є належним і допустимим доказом, оскільки експертом: не враховано вагу ОСОБА_12 , яка була більшою ніж 100 кг; встановити швидкість транспортного засобу обвинуваченого «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 в момент ДТП не можливо у зв`язку із відсутністю в реєстрах відповідних методик; слідчий задав експерту ті вихідні дані, про які йому ще не було відомо; вихідні дані, а саме зафіксована відстань 2,8…3,4 м від правого краю не відповідні, оскільки зазначено на схемі 2,8 м…3,45 м, суд вважає необґрунтованими, не доведеними та не підтвердженими жодними достатніми та допустимими доказами. Також, суд звертає увагу, що матеріали кримінального провадження № 0000596 взагалі не містять експертизи № 34173417/20. Єдина експертиза, проведена 18.08.2020 експертом ОСОБА_25 має № 3417/3418-20.

В той же час, якщо захисник ОСОБА_6 мав на увазі експертизу № 3417/3418-20, слід зазначити наступне. Даною експертизою встановлено наступне: виходячи з локалізації пошкоджень, які отримав автомобіль «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 під час контакту з пішоходом ОСОБА_12 , швидкість руху вказаного автомобіля у момент наїзду могла складати приблизно 146,3…147,1 км/год. Розрахункові величини швидкості відображають лише мінімальне значення, оскільки при розрахунках не враховувались втрати кінетичної енергії на утворення тілесних ушкоджень пішохода. Аналізуючи сліди волочіння тіла пішохода ОСОБА_12 , автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 та розташування предметів пішохода, найбільш інформативними даними є саме розташування слідів волочіння. Саме сліди волочіння тіла пішохода в категоричній формі дозволяють дійти до висновку, що місце наїзду (первинного контакту з пішоходом) не могло розташовуватись після початку фіксації слідів волочіння, і могло розташовуватись лише на певній відстані до місця їх фіксації. На підставі вказаного, встановлено, що місце наїзду пішохода ОСОБА_12 , автомобілем «VolkswagenPolo», р.н. НОМЕР_1 , розташовувалось на проїзній частині вул. Андрія Сахарова, на деякій відстані до місця розташування сліду волочіння. Встановити місце наїзду по ширині проїзної частини можливо лише в умовній формі. В категоричній формі встановити розташування місця наїзду у вигляді геометричної точки експертним шляхом не надалось можливими. Отже, експерт в першу чергу при проведенні дослідження виходив з локалізації пошкоджень транспортного засобу та слідів волочіння тіла пішохода ОСОБА_12 та автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 .

Твердження захисника про те, що вихідні дані у постанові про призначення комплексної судово-автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи також не відповідають дійсним обставинам. Так, з досліджених під час судового розгляду доказів, судом встановлено, що проїзна частина дороги вул. Андрія Сахарова у м. Дніпро за напрямком руху водія ОСОБА_5 в районі буд. №78А має суттєве розширення праворуч (ширина дороги в місці наїзду 8,5 м) у порівняні з її шириною в районі буд. АДРЕСА_2 на якому встановлена камера відеоспостереження (ширина дороги до перехрестя з вул. Псковською 7,3 м). В той же час, як вбачається з постанови про призначення комплексної судово-автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, слідчим було зазначено ширину проїзної частини АДРЕСА_2 , а саме 5,50 м. Таким чином, наявність заїзного карману, свідчити про наявність суттєвого розширення у цій ділянці дороги у порівнянні з шириною в районі буд. АДРЕСА_2 . А тому, твердження захисника ОСОБА_6 є хибними.

Крім того, зазначена експертом швидкість транспортного засобу у момент наїзду вказана не в категоричній формі. Висновок має формули за якими проводились розрахунки та зазначені методики, які використовувались експертом та не враховувались втрати кінетичної енергії на утворення тілесних ушкоджень пішохода.
Також, суд не погоджується з позицією захисника щодо того, що експерт ОСОБА_25 помилково прийшов до висновку про справність гальмівної системи, оскільки експерт використовував незрозумілий метод та на підставі цього дана експертиза має бути визнана судом як неналежний доказ. В той же час, жодного доказу який би міг спростувати такі висновки експерта та вказати про несправність гальмівної системи матеріали справи не містять, як і відсутні будь-які відомості щодо того, що під час ДТП транспортний засіб обвинуваченого був не справний. До того ж, сам обвинувачений вказував, що він рухався на технічно справному транспортному засобі.

Окремо суд звертає увагу, що проведені в ході досудового розслідування експертні дослідження не встановлювали точну швидкість транспортного засобу «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 в момент наїзду на пішохода ОСОБА_12 . Однак, в той же час, проведені дослідження дозволили встановити, що швидкість транспортного засобу автомобіля в момент наїзду на пішохода була значно перевищена за дозволену у населених пунктах 50 км/год, що не заперечували обвинувачений та захисник.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що при наїзді транспортного засобу на пішохода тіло останнього поступово набуває швидкості у напрямку сили удару. При блокуючому ударі швидкість, набута тілом, збігається за величиною і напрямком зі швидкістю транспортного засобу в момент наїзду. Саме ця обставина дає змогу у деяких випадках досить точно визначити швидкість транспортного засобу в момент удару.

При наїзді легкового автомобіля, який рухався з великою швидкістю, первинний удар, який наносився передньою частиною, що має обтічну форму, ковзний. Тіло людини, проковзуючи вгору, закидається на капот і вдаряється об вітрове скло та передній край даху або, ковзаючи по вітровому склу, відкидається вбік від смуги руху автомобіля. При наїзді ділянками передньої частини, розташованими ближче до поздовжньої осі автомобіля, що пересувався з великою швидкістю, тіло потерпілого може перекидатися через дах.

Тому, на думку суду, не потрібно мати спеціальні навички та знання для того, щоб зробити висновок, що швидкість транспортного засобу обвинуваченого ОСОБА_5 була значно перевищена, ніж дозволена для населених пунктів 50 км/год, оскільки загиблий ОСОБА_12 , маючи вагу близько 100 кг, від наїзду на нього набув такої швидкості у напрямку удару, від якої його тіло відлетіло на значну відстань та отримав такі тяжкі та численні тілесні ушкодження, які призвели до його загибелі.

Також, суд критично ставиться до тверджень захисника ОСОБА_6 щодо зацікавленості в наданих показах свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які були знайомі з загиблим ОСОБА_12 , оскільки вони безпідставні, необґрунтовані та не підтверджуються жодними допустимими доказами. Покази даних свідків неодноразово визнавались технічно спроможними в частинах розвитку ДТП та в частині швидкості руху транспортного засобу обвинуваченого.

Доводи захисника щодо того, що обвинувальний акт не містить експертизу на яку покладається в основу обвинувачення є безпідставними, оскільки протягом досудового розслідування було проведено ряд експертиз, кожна з яких була направлена на з`ясування тих чи інших обставин для можливості з`ясувати як відбувались події в цілому, що саме призвело до загибелі ОСОБА_12 .

Твердження захисника щодо того, що обвинувачення, яке висувається ОСОБА_5 не містить конкретного порушення та сторона обвинувачення намагається покласти обов`язок доказування на суд не відповідають дійсності, оскільки суд розглядає обвинувальний акт лише на підставі доказів, які були надані у встановленому законом порядку та тільки на підставі тих доказів, які були визнані судом достатніми, допустимими та законними.

Твердження захисника щодо того, що з аналізу матеріалів справи випливає, що внаслідок порушення ПДР України перш за все саме пішохід створив небезпеку для дорожнього руху, чим піддав небезпеці своє життя та здоров`я, що не викликає сумнівів у стороннього спостерігача, взагалі не містить розумного обґрунтування, оскільки жодним чином ані захисником, ані обвинуваченим таке твердження доведено не було, в той же час спростоване як показами свідків та проведеними слідчими діями та експертними дослідженнями, так і всіма дослідженими доказами у своїй сукупності.

Суд вважає, що твердження сторони захисту та обвинуваченого є лише намаганням перекласти вину з обвинуваченого ОСОБА_5 на потерпілого ОСОБА_12 для уникнення відповідальності обвинуваченого за скоєне ним кримінальне правопорушення.

Також суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту з ним як з підозрюваним вказав, що його автомобіль рухався на відстані 0,6 м від правого краю проїжджої частини, що суперечить висновку комплексної судової автотехнічної, фото-технічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису № 12687/12688/12689, з якої вбачається, що дана відстань 1,2 м, а також суперечить висновкам експерта ОСОБА_25 та висновку комісійної судово-автотехнічної та транспортно-трасологінчої експертизи експертів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

Крім того, відповідно до протоколу додаткового огляду місця події проїзна частина дороги вул. Андрія Сахарова у м. Дніпро за напрямком руху водія ОСОБА_5 в районі буд. № 78А має суттєве розширення праворуч (ширина дороги в місці наїзду 8,5 м) у порівняні з її шириною в районі буд. АДРЕСА_2 на якому встановлена камера відеоспостереження (ширина дороги до перехрестя з вул. Псковською 7,3 м).

Таким чином, рухаючись на відстані 1,2 м до правого краю проїжджої частини в районі буд. АДРЕСА_2 на якому встановлена камера відеоспостереження, ОСОБА_5 для того, щоб рухатись на відстані 0,6 м до правого краю проїзної частини в місці наїзду мав би значно зміститись праворуч, тобто в сторону пішохода, що свідчило б вже про умисні дії обвинуваченого.

Також у суді свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_28 , ОСОБА_20 зазначали, що до наїзду авто рухалось фактично посередині дороги, а вже після наїзду з`їхало ліворуч та зупинилось. На дану обставину вони також вказували і при проведенні слідчих експериментів.

Будучи допитаними у судовому засіданні експерти ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_29 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 також підтвердили, що автомобіль не міг рухатися на відстані 0,6 м до правого краю проїжджої частини та здійснити наїзд на пішохода ОСОБА_12 на відстані 0,8 від правого краю проїжджої частини, оскільки це суперечить слідовій інформації на місці ДТП.

Крім того, при проведенні слідчого експерименту від 16.06.2021, підозрюваний ОСОБА_5 взагалі вказує, що місце наїзду знаходиться на відстані 0,6 м від правого краю проїзної частини, так і керований ним автомобіль рухався на відстані 0,6 м від правого краю проїзної частини. Такі дані очевидно суперечать пошкодженням на автомобілі, які знаходяться ближче до середини передньої частини, а також мало місце закидування тіла на дах, який також суттєво пошкоджений.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту 16.06.2021 вказував на місце наїзду в повздовжньому напрямку щонайменше на 12,4 м (за показаннями експерта ОСОБА_22 ) далі по ходу свого руху, ніж воно може бути відповідно до слідової інформації.

Також, суд критично ставиться до твердження захисника ОСОБА_6 про те, що обвинувачений ОСОБА_5 під час слідчого експерименту вказував на те, що пішохід був звернутий саме лівим боком, а спиною був звернутий, коли стояв за межами дороги, оскільки такі твердження не відповідають дійсності. Так, під час проведення слідчого експерименту від 24.09.2020, ОСОБА_5 зазначив, що пішохід ОСОБА_12 був звернутий спиною до транспортного засобу в момент наїзду. Далі, під час проведення слідчого експерименту від 16.06.2021, обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що під час зіткнення його транспортного засобу з пішоходом ОСОБА_12 , наїзд було скоєно на задню ліву частину тіла останнього.

З огляду на це, суд вважає, що розуміючи правові наслідки, які загрожують обвинуваченому за скоєне ним кримінальне правопорушення та наявність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_5 , захисник намагається штучно створити передумови для спотворення дійсних обставин ДТП та застосовуючи надмірний формалізм намагається створити підстави для визнання таких доказів недопустимими.

В той же час, суд не бере до уваги висновок експертного дослідження № 9/104-9/2д/51 від 16.09.2020, виконаний експертом ОСОБА_30 , оскільки даний висновок експертного дослідження відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 КПК України не є доказом, оскільки процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів, а дослідження не є висновком експерта. Також, порушено вимоги ч. 2 ст. 102 КПК України щодо обов`язкового попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Крім того, надані на дослідження вихідні данні, не підтверджуються жодними об`єктивними доказами, а взяті тільки зі слів на той час свідка ОСОБА_5 , які у подальшому у ході досудового розслідування не знайшли свого підтвердження, оскільки під час слідчих експериментів ОСОБА_5 вказував вже інші дані щодо місця наїзду на пішохода, відстані від правого краю дороги на якій рухалось авто, темп руху пішохода тощо. У зв`язку з чим дослідження механізму пригоди описані в дослідженні експерта ОСОБА_30 є не об`єктивними та не можуть бути прийнятими як доказ відповідно до ст. 84 КПК України.

Також, суд відхиляє як доказ висновок експерта № СЕ-19/104-21/18943-ІТ відповідно до якого місце наїзду може розташовуватись на відстані 0,8 м від правого краю дороги. Оскільки експертом не проаналізовано іншу слідові інформацію, крім слідів волочіння тіла. Даний висновок суперечить висновку комплексної судової автотехнічної, фото-технічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису № 12687/12688/12689, яким встановлено відстань на якій рухався ОСОБА_5 1,2 м від правого краю, а також висновкам експерта ОСОБА_25 та висновкам комісійної судово-автотехнічної та транспортно-трасологінчої експертизи № КСЕ-19/104-21/23843.

Висновок судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-21/23278-ІТ, експерта ОСОБА_31 суд відхиляє виходячи з наступного.

Під час допиту експертом ОСОБА_31 було зазначено, що вихідні дані щодо транспортного засобу обвинуваченого були взяті із заяви захисника, сам транспортний засіб експертом не оглядався.При цьому за результатами дослідження, експертом визнано неспроможними покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_28 в частині місця наїзду на пішохода або в частині відстані, яку подолав пішохід. В той же час, з висновку вбачається, що він приймав відстань на якій рухався автомобіль від правого краю проїзної частини в місці наїзду 1,2 м за показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_28 . Однак дані свідки, а ні у судовому засіданні, а ні під час проведення слідчих експериментів на таку відстань не вказували, а виставляли автомобіль перед наїздом фактично посередині дороги. Відстань 1,2 м встановлена висновком комплексної судової автотехнічної, фото-технічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису № 12687/12688/12689, однак не в місці наїзду, а навпроти буд. 78, де встановлено камеру відеоспостереження. Навіть сам обвинувачеий ОСОБА_5 зазначає, що застосовував відворот керма ліворуч, тобто саме туди, де дані свідки і вказують на місце наїзду та де розташована слідова інформація, згідно протоколу огляду місця події. Таким чином висновок щодо неспроможності показань свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_28 отримано не на підставі вихідних даних, які вказують свідки у протоколах слідчих експериментів, зокрема, щодо розташування автомобіля перед наїздом відносно меж проїзної частини.

Крім того, вихідні дані за показами обвинуваченого ОСОБА_5 експерту ОСОБА_31 також задано не вірно. Так, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_5 , місце наїзду на пішохода розташовано на відстані 0,8 м від правого краю проїзної частини, а відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 , місце наїзду на пішохода розташовано на відстані 0,6 м від правого краю проїзної частини. Однак ці вихідні дані експерту ОСОБА_31 умисно надано не було. Оскільки враховуючи те, що згідно вихідних даних, заданих захисником, автомобіль рухався на відстані 1,2 м від правого краю проїжджої частини, то очевидно, що за таких обставин автомобіль проїхав би повз місце наїзду. І це навіть не враховуючи розширення проїзної частини праворуч в місці наїзду. При цьому експерт ОСОБА_31 , відповідаючи на питання прокурора та суду, взагалі не зміг пояснити чому схеми та відстані наведені в експертизі суперечать схемам та відстаням, зазначеним в протоколах слідчих експериментів, як свідків так і підозрюваного.

Крім того, експерт ОСОБА_31 пояснив суду, що взагалі не оцінював у комплексі вихідні дані зазначені у протоколі слідчих експериментів за участю ОСОБА_5 , зокрема, вказану підозрюваним відстань до місця наїзду в повздовжньому напрямку, яка суттєво суперечить висновкам трасологічних експертиз, а також наявність припаркованого праворуч по ходу руху ОСОБА_5 автобуса типу «Mercedes Sprinter» тощо, що не дало можливості експерту об`єктивно оцінити показання ОСОБА_5 щодо їх спроможності.

Також при надані оцінки висновку судової-автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-21/23278-ІТ, експерт ОСОБА_31 , крім вищезазначеного вказав, що: місце контактування автомобіля «Volkswagen Polo» р.н. НОМЕР_1 з пішоходом знаходиться на відстані 0,45 м. від правого габариту автомобіля (дана відстань вказана захисником ОСОБА_6 безпідставно, оскільки захисником автомобіль «Volkswagen Polo» р.н. НОМЕР_1 не оглядався, експертом ОСОБА_31 автомобіль не оглядався, у зв`язку з чим данні заміри не об`єктивні); автомобіль «Volkswagen Polo» р.н. НОМЕР_1 рухався на відстані 1,2 м. від правого краю проїзної частини вул. Андрія Сахарова за напрямком руху автомобіля (правим краєм проїзної частини вважається умовна лінія, тобто продовження правого краю вул. Андрія Сахарова до перехрестя з вул. Псковськоа, згідно напрямку руху автомобіля) однак захисником обвинуваченого не враховано, що проїзна частина вул. Андрія Сахарова за напрямком його руху має розширення праворуч, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_5 не міг під час наїзду на пішохода ОСОБА_12 рухатися на відстані 1.2 м., що найменш 2,2 м.; відсутні будь-які відомості, яким чином було отримано такі технічні характеристики транспортного засобу, які використав експерт, який особисто не оглядав авто, а саме: статичний радіус колеса: 0,271 м; передаточні числа механічної коробки передач: 1-ої 3,46; 2-ої 1,96; 3-ої 1,28; 4-ої 0,88; 5-ої 0,67, передаточне число головної передачі: 4,5; частота обертання колінчастого валу при максимальній потужності двигуна: 5600.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що механізм ДТП вказаний свідками ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_28 , ОСОБА_20 , зокрема щодо місця наїзду, повністю узгоджується як зі слідовою інформацією так із висновками комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 3471/3418-20; судово-автотехнічної експертизи № 4670-20; комісійної судово-медичної, транспортно-трасологічної та судової автотехнічної експертизи № 238/239-21; комісійної судово-автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 3472/3473-21; комісійної судово-автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №КСЕ-19/104-21/ НОМЕР_3 .

У свою чергу показання обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема в частині місця наїзду як в повздовжньому так і в поперечному напрямку суперечать слідовій інформації на місці ДТП, показанням свідків події, вищезазначеним висновкам експертів, а також суперечать і його показанням, оскільки він стверджує, що відвертав кермо вліво, а місце наїзду вказує значно правіше, навіть ніж розташування його транспортного засобу встановлене висновком комплексної судової автотехнічної, фото-технічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису № 12687/12688/12689.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_5 та відкидає намагання обвинуваченого вказати на свою непричетність, доводами, що саме через дії самого пішохода ОСОБА_12 настали наслідки у виді його смерті, оскільки така позиція ОСОБА_5 нічим об`єктивно не підтверджується.

Крім того, обвинувачений як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду не заперечував щодо того, що швидкість його транспортного засобу була більше 80 км/год, що вже свідчить про порушення ним п. 12.4. ПДР України, а саме перевищення ним дозволеної у населених пунктах швидкості 50 км/год.

Окрему увагу, суд вважає необхідним приділити твердженню захисника ОСОБА_32 щодо того, що всі покази свідків є упередженими, всі слідчі дії, а саме слідчі експерименти, не узгоджуються з наявними по справі доказами, висновки експертів необґрунтовані, однак в той же час жодного належного, достовірного та допустимого доказу на підтвердження або спростування наявних відомостей стороною захисту не було долучено до матеріалів справи взагалі.

Сторона захисту, намагаючись створити умови для уникнення від понесення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальної відповідальності зазначає, що лише покази самого обвинуваченого та проведенні за ініціативою сторони захисту експертизи є єдиними достовірними доказами, які свідчать про його невинуватість.

Так само, сторона захисту, з метою затягування судового розгляду, спотворення дійсних обставин ДТП та штучного створення розбіжностей в доказах по даному кримінальному провадження зверталась до суду з клопотаннями в порядку ст. 350 КПК України про допит додаткових свідків, проведення слідчих експериментів та призначення відповідних експертиз.

На переконання суду, та як свідчить судова практика по даній категорії справ, задоволення таких клопотань сторони захисту не призведе до усунення недоліків досудового розслідування та повного і всебічного з`ясування обставин справи (як вказував захисник), а лише дасть змогу обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності та буде створено передумови для порушення ст. 6 Конвенції, що матиме негативні наслідки для держави в цілому.

Оцінюючи досліджені судом докази у кримінальному провадженні, суд, звертає увагу, що оцінюючі їх реальний зміст, суд виходить саме з практики Європейського Суду з прав людини, яка орієнтує, що під час розгляду кримінального провадження суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, а не тільки її зовнішню сторону («Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980).

Докази, які покладені в основу обвинувального вироку, суд визнає належними і допустимими, оскільки останні відповідають вимогам КПК України. Судом не встановлено допущення істотних порушень прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_5 , та інших осіб під час досудового розслідування, та збирання і фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає суду жодних обґрунтованих підстав, щоб сумніватися у їх допустимості та достатності.

Так, з досліджених в судовому засіданні доказів, які взяті судом до уваги при ухваленні вироку та наданих суду показів свідків, експертів та обвинуваченого в їх сукупності, суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 є всі елементи складу вказаного кримінального правопорушення.

Зроблені судом висновок повністю узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові по справі № 682/956/17 від 21.08.2019, в постанові Верховного Суду від 24.03.2020 по справі № 130/720/17 та у постанові Верховного Суду від 21.09.2019 по справі № 682/956/17.

Повне невизнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_5 , суд розцінює як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливої для нього судово-слідчій ситуації.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази вини ОСОБА_5 , які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи про недопустимість доказів, які ґрунтувалися на суб`єктивних твердженнях захисника та обвинуваченого, сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», та є намаганням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене у даний спосіб.

Отже, суд приходить до обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення доведена винуватість ОСОБА_5 поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд вважає також звернути увагу на наступне.

Пішоходи є наймасовішою і найуразливішою категорією учасників дорожнього руху та як свідчать статистичні дані, наїзд на пішохода є одним з найпоширеніших видів ДТП з тяжкими наслідками. Більшість цих аварій з тяжкими наслідками, як правило стається саме через перевищення водіями дозволеної швидкості руху.

Порушення швидкісного режиму, є одним з ключових чинниками ризику, що впливають на сумну статистику загибелі людей під час дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) та мають прямий причинно-наслідковий зв`язок із дорожніми аваріями та їх тяжкими наслідками. Перевищення швидкості та неправильний вибір швидкісного режиму у конкретних умовах руху визнані основними чинниками, що впливають і на кількість, і на тяжкість ДТП. Надмірна швидкість руху автотранспорту є критичною та важливою проблемою дорожнього руху в Україні.

Швидкість, з якою рухається автомобіль, впливає і на ризик виникнення ДТП, і на їх наслідки. Ризик аварії обумовлений головним чином наявністю кореляції між швидкістю і довжиною гальмівного шляху. Що вища швидкість, то менше у водія є часу, щоб зупинити авто і попередити ДТП, в тому числі й наїзд на пішохода.

На відміну від водіїв та пасажирів авто, у вразливих учасників дорожнього руху (пішоходів, велосипедистів, мотоциклістів) ризик отримати важку або смертельну травму є набагато більшим. Імовірність того, що пішохід загине в результаті зіткнення з автомобілем, істотно зростає, якщо швидкість транспортного засобу перевищена. Дослідження показують, що якщо наїзд на пішохода стався зі швидкістю менше 50 км/год, у більшості випадків він житиме. Якщо ж наїзд стався зі швидкістю більшою аніж 50 км/год, більшість постраждалих гине. В цілому швидкість є одним з факторів ризику, що призводить до найбільшої кількості смертей та травматизму на дорогах.

Отже, саме дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 20 Постанови № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

В той же час, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження.

В той же час, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України також не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, наслідки у виді загибелі людини, особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, раніше не судимий, однак у вчиненому не розкаявся, всіляко намагався ухилитись від кримінальної відповідальності та перекласти відповідальність на пішохода. Крім того, завдані злочином збитки взагалі не відшкодував, вибачення у потерпілих не просив, а також суд враховує позицію потерпілих, які просили призначити покарання у максимальному розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КК України.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин на думку суду виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів можливо виключно шляхом застосування до нього основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України із реальним його відбуванням та додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Окрему увагу, суд звертає на промову у судових дебатах захисника ОСОБА_33 , який зазначив, що його підзахисний має бути виправданим, однак, у випадку визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винним, сторона захисту вважає можливим застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Така позиція в судових дебатах сторони захисту свідчить не інакше як про обґрунтовані сумніви щодо невинуватості обвинуваченого ОСОБА_5 .

В даному випадку, обвинувачений з моменту скоєння ним ДТП та по теперішній час взагалі не вважає себе винним у загибелі пішохода ОСОБА_12 . В нього відсутнє почуття розкаяння, жалю, співчуття до втрати, яку понесли потерпілі внаслідок безвідповідального ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до ПДР України та зухвалої поведінки на дорозі, що призвело до смерті молодої людини, яка можливо ставила собі цілі та плани на майбутнє. Крім того, обвинувачений з 10.08.2020, а саме з моменту скоєння ним смертельної ДТП та по теперішній час не вважає необхідним навіть поспілкуватися з батьками та рідним братом загиблого ОСОБА_12 для яких це незрівняна втрата та неймовірний біль.

Обставини того, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується задовільно, є пенсіонером, не є для суду достатніми для обґрунтування висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 509/4910/17 від 25.09.2019.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування спричиненої потерпілим шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілі вказують та пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

Так, судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_12 звернулась з позовною заявою про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка обґрунтована тим, що внаслідок загибелі сина їй були спричинені значні моральні та фізичні страждання, які спричинили негативні зміни у її житті, в житті її родини та викликали значне погіршення стану її здоров`я. Було порушено душевний стан та спосіб її життя. Потерпіла ОСОБА_8 відчуває негативні переживання та спогади, насторогу, відчуття незахищеності та страху і тривоги за майбутнє. З`явилась фіксованість уваги на проблемах внаслідок втрати сина, який міг стати надійною опорою для її подальшого життя, так як вона з чоловіком вже похилого віку і в подальшому вони розраховували на допомогу своїх синів. Таким чином загибель ОСОБА_12 привела до значного порушення життєвих планів її та всієї її родини на подальше життя. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати рідної людини. Поняття моральної та фізичної шкоди припускає можливість їх компенсації і навіть сатисфікцію, але не відшкодування. Враховуючи викладене, вона просила стягнути на її користь з ОСОБА_5 100000 грн. у рахунок моральної шкоди (т. 4 а.п. 154-156).

Потерпілим ОСОБА_9 , який є батьком загиблого ОСОБА_12 було подано позовну заяву про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка обґрунтована тим, що для належної організації поховання свого сина він поніс витрати на придбання труни, вінків, надгробного хреста, траурної церемонії по переміщенню тіла до місця поховання, відспівування служителями церкви та інше. Загалом на поховання витрачено 50000 грн. Внаслідок загибелі сина йому були спричинені моральні та фізичні страждання, які спричинили негативні зміни у його житті та в житті його родини. Внаслідок погіршення стану його здоров`я, що було викликано переживаннями після загибелі сина, він був змушений звертатись за допомогою до лікарів та проходити курс лікування. Йому спричинені негативні переживання та спогади, насторога, тривога за майбутнє, важкість виконання повсякденних обов`язків, відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкій настрій, емоційна напруга, дратівливість, побоювання щодо подальшого життя, почуття власної безпомічності, що викликало значні моральні страждання. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_9 просив стягнути на його користь з ОСОБА_5 50000 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди (т. 4 а.п. 157-159).

Потерпілим ОСОБА_7 , який є братом загиблого ОСОБА_12 було подано позовну заяву про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка обґрунтована тим, що внаслідок загибелі його рідного брата, йому були спричинені значні моральні та фізичні страждання, які спричинили негативні зміни у його житті та в житті його родини. Значно порушено душевний стан та спосіб його життя. Він відчуває негативні переживання та спогади, насторогу, відчуває незахищеність, страх і тривогу за майбутнє. Негативні переживання та спогади, насторога, важкість виконання повсякденних обов`язків, відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій спричинили йому значні моральні страждання. Враховуючи викладене, ОСОБА_7 просив стягнути на його користь з ОСОБА_5 100000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди (т. 4 а.п. 160-162).

Не погоджуючи з позовними вимогам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , від представника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 подано відзиви, які обґрунтовані тим, що позовні заяви не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, сума моральної шкоди є необґрунтованою та завищеною, доказів отримання моральної шкоди немає, позов ОСОБА_9 є надуманим (т. 4 а.п.а.п. 173-175, 176-178, 179-181).

При вирішенні цивільних позовів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , суд виходить з наступного.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Судом встановлено, що в результаті кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 , потерпілі ОСОБА_8 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , який є батьком загиблого ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , який є рідним братом загиблого ОСОБА_12 , отримали значну моральну шкоду, у зв`язку зі смертю члена їх родини.

Суд погоджується з позицією потерпілих, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю у зв`язку із втратою близької людини. Таким чином, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілим, суд приймає до уваги, що внаслідок кримінального правопорушення настала смерть ОСОБА_12 , тобто ОСОБА_8 та ОСОБА_9 втратили сина, а ОСОБА_7 втратив рідного брата. Суд також враховує, що сім`я ОСОБА_12 відчули та продовжую відчувають моральні страждання, усвідомлюючи втрату сина та брата, розуміючи, що вони втратили його назавжди, і в подальшому будуть позбавлені можливості відчувати його любов і турботу.

З урахуванням наведеного, суд вважає можливим стягнути з обвинуваченого заподіяну моральну шкоду потерпілім ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в розмірі по 100000 грн. кожному. На переконання суду, вказана сума кореспондує глибині та силі страждань, про які потерпілі повідомили суду.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_9 у розмірі 50000 грн., суд зазначає наступне. Згідно з положенням ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_9 , який є батьком загиблого ОСОБА_12 зробив необхідні витрати на поховання свого сина, що підтверджується наявними доказами, суд вважає необхідним стягнути на його користь з ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 50000 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 369-371, 373-374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільні позови ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 до ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_8 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_9 (місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_6 ) 50000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_7 ) 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Скасувати захід забезпечення кримінального провадження, вжитий ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2020 у виді арешту на транспортний засіб «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 18.08.2013 на праві власності ОСОБА_11 .
Речові докази по кримінальному провадженню:

- транспортний засіб «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_11 .
Стягнути з ОСОБА_5 наступні витрати на залучення експертів для проведення експертиз:

- судово автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 3417/3418-20 від 18.08.2020 у розмірі 3922,56 грн.; судово автотехнічної експертизи № 4670-20 від 08.12.2020 у розмірі 6537,60 грн.; судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 3373-20 від 15.12.2020 у розмірі 3922,56 грн.; комісійної судово-медичної, транспортно-трасологічної та судово авто технічної експертизи № 238/239-21 від 03.03.2021 у розмірі 6864,40 грн.; комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 3472/3473-21 від 19.07.2021 у розмірі 5491,52 грн. на користь Дніпропетровського НДІСЕ;

- комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № КСЕ-19/104-21/23843 від 11.08.2021 у розмірі 5148,60 грн. на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1