Справа № 152/1229/21
УХВАЛА
іменем України

08 жовтня 2021 року м. Шаргород

Справа №152/1229/21

Провадження №1-кс/152/193/21

Слідчий суддя

Шаргородського районного

суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів,

встановив:

07.10.2021 року старший слідчий СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 за погодженням із в.о. начальника Шаргородського відділу Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Шаргородського районного суду з клопотанням про тимчасовий доступ до документів, з можливістю вилучення, зокрема, до медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 , жителя с. Джурин Жмеринського району Вінницької області, що знаходиться у КНП « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Клопотання мотивує тим, що ним розглядаються матеріали кримінального провадження №0000133 від 18.09.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ст.128 КК України, в ході розгляду яких встановлено, що 18.09.2021 року в ЧЧ ВП №2 Жмеринського РВП надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_6 про те, що 14.09.2021 року у вечірній час в с. Джурин Жмеринського району поблизу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », між його братом ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник конфлікт, що переріс у бійку, внаслідок чого ОСОБА_5 , впавши, вдарився головою та отримав тілесні ушкодження.

Під час досудового розслідування встановлено, що в 20 відділенні ІНФОРМАЦІЯ_3 у зберігається медична карта стаціонарного хворого ОСОБА_5 , що містить інформацію про стан здоров`я останнього та має суттєве значення для підтвердження факту отримання потерпілим відповідного ступеню тілесних ушкоджень, що може вплинути на кваліфікацію кримінального правопорушення.
Крім того, даний факт підтверджується довідкою з лікарні №26/4690 від 29.09.2021 року.
У зв`язку з наведеним, а також з метою розкриття злочину слідчий ОСОБА_3 просить надати тимчасовий доступ до медичної карти ОСОБА_5 , що знаходиться в КНП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також вилучити її з усіма документами, з яких вона складається, для проведення експертизи.

У судове засідання старший слідчий СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ОСОБА_3 не прибув, про місце та час його розгляду повідомлений належним чином (а.п.7).

При цьому, старший слідчий СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності у зв`язку із введенням на території України карантину та обмеженням участі у судових засіданнях (а.п.9).

Представник КНП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для розгляду клопотання не прибув, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином шляхом здійснення виклику за телефоном (а.п.8), про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до вимог ч.4 ст.163 КПК України, слідчий суддя розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин, або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Оскільки особа, у володінні якої знаходяться документи, а саме: КНП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, про причини неприбуття свого представника слідчого суддю не повідомила, а старший слідчий СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, зазначивши, що клопотання підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити з підстав, які наведені в ньому, то перешкод для розгляду клопотання слідчий суддя не вбачає.

Відповідно до ч.5 ст.27 КПК України, під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів…
Частиною 4 ст.107 КПК України встановлено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Оскільки в судовий розгляд слідчим суддею клопотання про тимчасовий доступ до документів не прибули учасники судового провадження, а слідчий суддя не вбачає перешкод для розгляду клопотання та вважає можливим судове провадження здійснювати судом за відсутності останніх, то, відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження за клопотанням слідчого, прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч.1 ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Пунктом 6 ч.2 ст.160 КПК України встановлено, що у клопотанні зазначаються: можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

До охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать: 1) інформація, що знаходиться у володінні засобу масової інформації або журналіста і надана їм за умови нерозголошення авторства або джерела інформації; 2) відомості, які можуть становити лікарську таємницю; 3) відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій; 4) конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю; 5) відомості, які можуть становити банківську таємницю; 6) особисте листування особи та інші записи особистого характеру; 7) інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо; 8) персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних; 9) державна таємниця; 10) таємниця фінансового моніторингу; 11) відомості, що становлять професійну таємницю відповідно до Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» (ч.1 ст.162 КПК України).

Положення про лікарську таємницю регулюються насамперед Конституцією України, яка захищає особисте і сімейне життя людини. Розголошувати такі відомості можна в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст.34), Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», де дано визначення лікарської таємниці та як вона може бути використана ст.ст.39-1, 40).

Так, згідно із ч.1 ст.39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено, що пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні.

Також, ч.1 ст.40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено, що медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.

Частиною 5 ст.163 КПК України встановлено, що слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами та документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч.6 ст.163 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених ч.5 ст.163 КПК України, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про інформацію», документ матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; захист інформації сукупність правових, адміністративних, організаційних, технічних та інших заходів, що забезпечують збереження, цілісність інформації та належний порядок доступу до неї; інформація будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 4 ЗУ «Про інформацію» встановлено, що суб`єктами інформаційних відносин є фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень. Об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Згідно зі статтею 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Статтею 20 ЗУ «Про інформацію» встановлено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Проаналізувавши наведене вище законодавство, слідчий суддя встановив, що інформація, про тимчасовий доступ до якої просить старший слідчий ОСОБА_3 , містить інформацію про стан здоров`я ОСОБА_5 , тому становить лікарську таємницю та є конфіденційною, тобто інформацією з обмеженим доступом.

З витягу з кримінального провадження №0000133 вбачається, що 18.09.2021 року в ЧЧ ВП №2 Жмеринського РВП надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_6 про те, що 14.09.2021 року у вечірній час в с. Джурин Жмеринського району поблизу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », між його братом ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник конфлікт, що переріс у бійку, внаслідок чого ОСОБА_5 , впавши, вдарився головою та отримав тілесні ушкодження; кваліфікація кримінального правопорушення ст.128 КК України; особа, яку повідомлено про підозру відсутня; орган досудового розслідування відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області; слідчі ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.п.2).

Крім того, з повідомлення КНП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 29.09.2021 року №29/4690 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходився на стаціонарному лікуванні в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 16.09.2021 року по 27.09.2021 року з діагнозом: гострий період закритої черепно-мозкової травми, внутрішньо мозковий крововилив в праву півкулю головного мозку з проривом в шлуночкову систему; лінійні переломи кісток мозкового та лицевого черепа (а.п.3).
Таким чином, судом встановлено, що документи, які перебувають у володінні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: історія хвороби ОСОБА_5 , містить інформацію про тілесні ушкодження, отримані останнім, становить лікарську таємницю та є конфіденційною.

Проте, у клопотанні слідчим ОСОБА_3 , в порушення п.6 ч.2 ст.160 КПК України, не зазначено, що інформація, про доступ до якої він просить, містить лікарську таємницю та конфіденційну інформацію, тобто є охоронюваною законом інформацією, а також не зазначено про неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою документів, які наявні у медичній карті особи.

Таким чином, у клопотанні старшого слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 відсутнє зазначення підстав для надання тимчасового доступу до історії хвороби ОСОБА_5 , яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Слідчий у своєму клопотанні про тимчасовий доступ до документів навіть не покликається на норми законодавства України, що регулюють тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Слідчий суддя не може самостійно, на користь сторони обвинувачення, змінювати підстави та обґрунтування поданого нею клопотання, оскільки це є порушенням вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та п.18 ст.3 КПК України.
Так, ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя, житла, таємниці листування.
ЄСПЛ розширив поняття особистого та приватного життя особи, згідно із Конвенцією та включив до нього збирання та використання інформації про особу, яке без згоди особи та у необґрунтований спосіб є втручанням у приватне життя людини та є порушенням ст.8 Конвенції.
Так у справі 1997 року «Z проти Фінляндії» («Z v.s. Finland») ЄСПЛ вказав на порушення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у тому, що апеляційний суд Фінляндії розголосив відомості без згоди позивачки, що вона та її чоловік були ВІЛ-інфіковані. Разом з тим суд зазначив, що постанова про вилучення історії хвороби пацієнтів і зобов`язання лікуючих лікарів надати свідчення у суді не порушує цієї статті.

Також, ЄСПЛ у справі «Видання «План» проти Франції» (Editions Plan v. France, 2004 року), щодо публікації видавництвом «План» книги «Велика таємниця», в якій розкрили факт хвороби Президента Франції, підтвердив, що суспільство повинно знати про стан здоров`я особи, яка керувала країною. Проте спосіб, у який це було зроблено у справі Ф. Міттерана, є неналежним. У книзі розкривається занадто приватна інформація: стадії хвороби, детальна інформація про лікування тощо.

З довідки, яку надав слідчий до матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 лікувався у спеціалізованому закладі (психоневрологічній лікарні), тому надання слідчим суддею тимчасового доступу до його історії хвороби за необґрунтованим та немотивованим клопотанням сторони обвинувачення є втручанням в особисте життя особи.

Відповідно до п.18 ст.3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Оскільки слідчим не доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в медичній карті про історію хвороби ОСОБА_5 , та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою документів, що наявні у медичній карті, тобто клопотання є не мотивованим та не обґрунтованим, то у слідчого судді відсутні підстави, передбачені ч.6 ст.163 КПК України, для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.159-164, 166, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Шаргородського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1