УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.03.2022 Справа №607/4100/22

Номер провадження: 1-кс/607/1396/2022
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000381 від 25 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Тернопіль, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, дітей на утриманні немає, не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, не адвоката, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження №0000381 від 25 березня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК України) із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 25 березня 2022 року близько 15:00 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, за попередньою змовою між собою, перебуваючи умовах воєнного стану (Указ президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року) в підземному переході на перехресті вулиць 15 Квітня Київська в м. Тернополі, здійснили напад на ОСОБА_8 , в ході якого, застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я останнього, що виразилось в нанесенні численних ударів руками та ногами в голову та різні ділянки тулуба, відкрито викрали у потерпілого мобільний телефон «Realme Pro» та посвідчення водія НОМЕР_1 , в результаті чого спричинили матеріальну шкоду на суму 10 000 гривень.

25 березня 2022 року даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000341 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України.

25 березня 2022 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

26 березня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102ІХ, введено воєнний стан на всій території України. Згідно з ст. 1 Указу, воєнний стан запроваджується з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Таким чином, воєнний стан запроваджено до 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 березня 2022 року, близько 15 годин 00 хвилин, тобто у період дії воєнного стану по всій території України, у ОСОБА_4 , який раніше вчиняв умисні корисливі злочини проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, який перебував у підземному переході на перехресті вулиць Київська та 15 квітня у м. Тернополі, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідування особою, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 25 березня 2022 року, близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи у підземному переході на перехресті вулиць Київська та 15 квітня у м. Тернополі, вступив в змову із невстановленою досудовим розслідування особою, з метою особистого збагачення та заволодіння чужим майном, та діючи спільно, напали на ОСОБА_8 та із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я, що виражалося у нанесенні ударів кулаками обох рук в ділянку голови, повалили останнього на землю, та продовжували наносити удари по голові, тулубу та кінцівках, до моменту втрати свідомості ОСОБА_8 , внаслідок чого ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, заволоділи майном потерпілого, а саме мобільним телефоном торгівельної марки Realme, моделі 6Pro, 128 GB, синього кольору та посвідченням водія серії № НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_8 .

В подальшому з викраденим майном ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення злочину втекли, в результаті чого своїми умисним злочинними діями спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 10 000 грн, а також завдали тілесних ушкоджень.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення слідчий підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 25 березня 2022 року; заявою про вчинення кримінального правопорушення від 25 березня 2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року; протоколом проведення впізнання за фотознімкам із потерпілим ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року; протоколом огляду речей від 26 березня 2022 року; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 25 березня 2022 року; повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 слідчий вказує забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню.

Окрім цього, слідчий вказує, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 є насильницьким, тому має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлено можливими тяжкими наслідками для життя і здоров`я потерпілого.

Слідчий вважає, що наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки підозрюваного і виконання ним своїх обов`язків.

Враховуючи фактичні обставини справи, орган досудового розслідування вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому оцінюється суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнається за реальну небезпеку можливість його ухилення від слідства та правосуддя у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Обґрунтовуючи неможливість запобігти переліченим ризикам шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів слідчий вказує, що застосування застави щодо ОСОБА_4 не є можливим, оскільки останній не працює, а веде злочинний спосіб життя, не дбає про своє матеріальне забезпечення; застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту щодо ОСОБА_4 не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду. Також, ОСОБА_4 може вчиняти нові злочини, поведінка ОСОБА_4 є асоціальною, протягом останніх років він вчиняє корисливі злочини та будучи не одноразово судимим за вчинення таких, не прийняв міри щодо виправлення своєї поведінки, в тому числі не вживав заходів щодо працевлаштування;

Крім цього, враховуючи зазначені обставини, а також відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України з врахуванням того, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні особливо тяжкому злочині, слідчий просив не визначати заставу у даному кримінальному провадженні.

З огляду на вказане, слідчий просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених, просив його задовольнити з огляду на обґрунтованість підозри та існування ризиків, про які зазначено у змісті клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, вказавши, що підозра є необґрунтованою, на розгляді в суді є кримінальне провадження щодо нього, але він ні на кого тиск не чинив: на потерпілих чи свідків; з`являвся за першою вимогою до сторони обвинувачення. Щодо епізоду, який є предметом даного кримінального провадження, підозрюваний повідомив, що в нього виник конфлікт з невідомим чоловіком, який його обізвав та перший вдарив. ОСОБА_4 нічого в нього не забирав, в нього не було думки втекти, на місце події повернувся, бо загубив телефон. Щодо посвідчення водія, яке в нього вилучили, то підозрюваний ОСОБА_4 стверджував, що його підкинули працівники поліції, які не мали достатньо доказів для його звинувачення. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала позицію свого підзахисного, вказала, що клопотання не підлягає до задоволення. Повідомила про наявність свідків, які бачили, що конфлікт розпочав потерпілий, що впливає на кваліфікацію дій підозрюваного. Просила застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будьяку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини, утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих у складі слідчих СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000381 від 25 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 187 КК України.

25 березня 2022 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 березня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 187 КК України. Зокрема, такими є: протокол прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або так, що готується) від 25 березня 2022 року; протокол огляду місця події від 25 березня 2022 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року; протокол проведення впізнання за фотознімкам із потерпілим ОСОБА_8 від 25 березня 2022 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25 березня 2022 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 25 березня 2022 року; повідомлення про підозру ОСОБА_4 ; протокол огляду предметів від 26 березня 2022 року.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будьяку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Причиною застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК України).

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків:

переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та за вчинення якого передбачено покарання позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування;

незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, при оцінці якого слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на потерпілого. свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого, та дослідження їх судом;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення стверджується тим, що ОСОБА_4 раніше вчиняв умисні корисливі злочини, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, оскільки будучи раніше судимим за умисні корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив новий корисливий злочин із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоровця потерпілого. Крім цього, ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2, ч. 3 ст.185 КК України, що свідчить про те, що перебуваючи на волі, він може продовжувати свою злочинну діяльність.

Разом з тим, ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином слідчий суддя вважає недоведеним, а тому не бере до уваги.

За таких обставин, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою та вказують про неможливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є співрозмірним з існуючими ризиками, відповідає його особі, та тяжкості кримінального правопорушення, вчинення якого йому ставиться у вину, вказаним запобіжним заходом буде досягнута мета забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження.

Слідчий суддя бере до уваги доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 неодноразово судимий. Водночас, слідчий суддя звертає увагу на те, що посилання прокурора на наведені обставини жодним чином не свідчать про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тільки слугують додатковим обґрунтуванням ризиків про які зазначено у клопотанні.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 15 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Посилання сторони захисту на можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на увагу не заслуговують, оскільки беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, наявність у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 менш суворих запобіжних заходів, не зможе попередити ризики, визначені у ст. 177 КПК України та забезпечити належне виконання ним покладених обов`язків.

Будьяких обставин, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою не наведено, а також відсутні медичні висновки, які б засвідчували факт неможливості тримання підозрюваного під вартою за станом здоров`я.

Даний вид запобіжного заходу є співрозмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_4 та зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Згідно ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог, визначених ч. 1 та ч. 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження тримання під вартою, не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання.

Згідно матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 затримано 25 березня 2022 року в порядку ст. 208 КПК України.

Відтак саме з 25 березня 2022 року слід обрахувати строк тримання під вартою.

У зв`язку із наведеним, клопотання старшого слідчого Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000381 від 25 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), вчинений в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

Зважаючи на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вважає за доцільне визначати підозрюваному заставу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176178, 183, 193, 194, 198, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання старшого слідчого Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000381 від 25 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 задовольнити.

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, у виді домашнього арешту відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на шістдесят діб, тобто до 23 травня 2022 року, без визначення розміру застави.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 під варту в залі суду негайно.

Термін дії ухвали визначити по 23 травня 2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 29 березня 2022 року о 17 год. 15 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1