Справа № 509/7564/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001863 від 21.11.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця за національністю, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, освіта середня, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20 листопада 2019 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на території кладовища, розташованого на землях Молодіжненської сільської ради Одеського (колишнього Овідіопольського) району Одеської області, між смт. Великодолинським та смт. Олександрівкою, на грунті раптово виниклого особистого неприязного конфлікту з працівником вказаного кладовища ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи на подвір`ї кладовища з метою умисного нанесення тілесних ушкоджень, схопивши лівою рукою за куртку, наніс останньому один удар правою рукою в потиличну область голови в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку.
Це тілесне ушкодження утворилися від ударної дії тупого (тупих) предмета і предметів), конструктивні особливості контактуючої поверхні якого (яких) в ушкодженні не відобразилися.
Закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, спричинила за собою розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_6 терміном понад 6 днів, але не більше 21 дня (трьох тижнів), за цим критерієм, згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я..
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, надавши показання, що вчинив кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину.

У вчиненому щиро розкаявся, жалкує про вчинене.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засіданні не з`явився, подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Цивільного позову не подав.

За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази в частині характеризуючих матеріалів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, освіта середня, не одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перебуває на «Д» обліках у лікаря-нарколога та лікаря психіатра, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, позицію потерпілого, яким не заявлено цивільний позов, особу винного, його сімейний стан, зокрема наявність на його утриманні малолітньої дитини, відсутність офіційного працевлаштування, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність не погашених та не знятих судимостей, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України слід призначити у виді штрафу.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає, так як останній своєчасно являвся на всі виклики суду.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок
Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.01.2021 року, скасувати.

Речові докази після набрання вироком суду законної сили:

- полімерний шприц із залишками рідини зеленого кольору, який зберігається у камері зберігання речових доказів ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, - знищити;
- тактичну демісезонну флісову куртку зеленого кольору, тактичні рукавиці сіро-чорного кольору, які зберігається у камері зберігання речових доказів ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області,- повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ;

- DVD-R диск з відеозаписом огляду предмету від 26.11.2019 року та флеш-носій Micro SD ADATA з відеозаписом проведення обшуку від 27.01.2020 року, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - надалі зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1