ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1935/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/1804/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2021 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Біленьке Запорізького району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою міськрайонного суду до 29 січня 2022 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ..

В апеляційній скарзі захисник просив скасувати ухвалу міськрайонного суду, ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Мотивував свої апеляційні вимоги тим, що судом не наведено чітких підстав прийняття ухваленого рішення, не надано оцінки ризикам у даному кримінальному провадженні. Крім того, з моменту проведення підготовчого судового засідання судом не досліджено жодного доказу, а в судових засіданнях розглядаються питання виключно щодо продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою. Потерпілі до суду не з`являються, а ОСОБА_8 , зі слів його матері, перебуває за межами території України та потерпілим від дій ОСОБА_7 себе не вважає.

Згідно ч. 4 ст. 422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Прокурор звернувся на адресу апеляційного суду з клопотанням про розгляд апеляційної скарги захисника за його відсутності. У задоволенні апеляційних вимог просив відмовити, а ухвалу міськрайонного суду залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 не наполягали на участі прокурора у судовому засіданні апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та наполягали на їх задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.2 ст.186 КК та ОСОБА_9 за ч.3 ст.187КК.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, задовольняючи дане клопотання та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, в ухвалі зазначив, що встановлені у даній справі ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати, а тому для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. При цьому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти даним ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується на зазначених вимогах закону.

Так, з представлених матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, що дає достатні підстави для

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитись від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.
Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 будучи особою працездатного віку не працевлаштований, постійного, офіційного джерела доходу не має, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, не ставши на шлях виправлення знову обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів суспільно небезпечного характеру, що дає підстави стверджувати про його небажання змінювати спосіб власного життя та схильність до вчинення нових злочинів.

Зазначене, на переконання колегії суддів, є достатнім для висновків щодо існування ризику того, що опинившись на волі, обвинувачений ОСОБА_7 продовжить свою злочинну діяльність.

Крім того, колегія суддів бере до уваги те, що наразі судовий розгляд даного кримінального провадження триває, судом всі свідки та потерпілі не допитані, а отже ризик впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих існує й надалі.

Відтак, зважаючи на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , характер та тяжкість інкримінованих йому злочинів, можливу міру покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст.177, 178, 183 КПК, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, на які послався суд в своїй ухвалі.
При цьому суд правильно визначився з тим, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Даних, щодо безпідставності відкладення судом першої інстанції судових засідань у даному кримінальному провадженні стороною захисту не надано.
Посилання захисника на поведінку потерпілих, їх пояснення щодо обставин інкримінованих обвинуваченому злочинів не впливають на висновки суду щодо необхідності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Зазначеному буде надана оцінка судом першої інстанції при прийнятті у даному кримінальному провадженні рішення по суті.
Відтак, твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.184 КПК, а відтак посилання сторони захисту на його недоліки є безпідставними.
Не впливають на висновки суду, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції, і інші доводи апеляційної скарги, оскільки стороною захисту не надано жодних нових доказів та не доведено існування будь-яких раніше невідомих суду обставин, які б мали істотне значення при розгляді питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою та не були враховані.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 20.12.2021 Справа № 310/1804/21