Справа № 309/142/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/38/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами прокурора Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2019 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ,
з участю прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10

адвоката ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Задоволено цивільний позов потерпілої та постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 500 000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 23 вересня 2017 року близько 21 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel» моделі «Vectra» реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , разом з пасажирами ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухаючись з перевищенням швидкості автодорогою з боку с. Іза в напрямку с. Нанково, Хустського району, проїжджаючи лівостороннє заокруглення дороги, не забезпечив безпечну швидкість руху на даній ділянці дороги, що призвело до заносу автомобіля, втрати ним керованості, виїзду автомобіля за межі дороги з подальшим його перекиданням.

Своїми діями ОСОБА_8 порушив вимоги п.п. 1.10, 1.5, 2.3 «б», та 12.1 «Правил дорожнього руху». Згідно п.1.10 терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; дорожні умови сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; п.1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган. п.2.3 «б» ПДР - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. п.12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажири автомобіля марки «Opel» моделі «Vectra» реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №122 від 24 вересня 2017 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася розривом атланто-октіпітального з`єднанням з частковим пошкодженням спинного мозку, субарахноїдальним крововиливом, забоєм та набряком речовини головного мозку, що і стало безпосередньою причиною її смерті. Тілесні ушкодження виявлені в ОСОБА_12 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті і відносно до живих осіб, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 574 від 03 жовтня 2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна правої скроні, геморагічного забою головного мозку, САК, дифузного набряку головного мозку, субдуральної та супратенторіальної гематоми, косого перелому нижньої щелепи справа без зміщення. Тілесні ушкодження виявлені в ОСОБА_13 є небезпечними для життя і по цій ознаці їх слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження. Вказані тілесні ушкодження отримані потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 характерні для даної дорожньо-транспортної події, вкладаються у час пригоди, яка мала місце 23 вересня 2017 року та знаходяться у причинному зв`язку з фактом даної ДТП. Водій автомобіля ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно висновку судово-медичної експертизи №572 від 02 жовтня 2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця правої вушної раковини, тупої травми правої половини грудної клітки, перелому IV, V та IX ребер справа, правобічного субтотального пневмотораксу, ЗЧМТ зі струсом головного мозку. Тілесні ушкодження виявлені в ОСОБА_8 є небезпечними для життя і по цій ознаці їх слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 не оспорюючи юридичної кваліфікації дій обвинуваченого вважає, що вирок суду підлягає скасування в частині призначення ОСОБА_8 покарання у зв`язку із невідповідністю такого тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, а також через неповноту судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Звертає увагу на те, що в порушення вимог п.6 ч.2 ст. 374 КПК України у вступній частині не вказано про участь потерпілих у судовому розгляді даного кримінального провадження, хоча з мотивувальної та резолютивної частини вироку вбачається, що останні приймали участь в такому.

Зазначає, що у ході дослідження доказів суд не був послідовним та не надав об`єктивної оцінки здобутим доказам щодо стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 у їх сукупності.

Акцентує, що обвинуваченим не відшкодовано потерпілим матеріальної та моральної шкоди.

Наголошує, що внаслідок вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення загинула ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і мати померлої під час судових дебатів просила призначити ОСОБА_8 покарання у виді максимального строку, а саме восьми років позбавлення волі.

Вважає, що всупереч вимог ст. 65 КК України суд не врахував, що ОСОБА_8 грубо порушив «Правила дорожнього руху», також не враховано ступінь небезпечності події.

Покликається на те, що резолютивна частина вироку не узгоджується з положеннями вимог ст. 4 КВК України та п.2 ч.4 ст. 374 КПК України у частині конкретизації строку відбування покарання.

Просить скасувати вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2019 року в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки.

В решті вирок залишити без змін.

Також просить дослідити лист Хустьскої РЛ (том 1, а.с.94-96), висновок експерта №1648 від 25 вересня 2017 року (том 1, а.с. 118-120), допитати у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що судом першої інстанції не враховано всіх обставин, які пом`якшують покарання та не досліджено всіх об`єктивних причин, внаслідок яких відбулась ДТП, а тому призначено обвинуваченому занадто суворе покарання.

Вважає, що судом також порушено норми процесуального права при розгляді кримінального провадження.

Акцентує, що у вироку не зазначено, що обвинуваченим відшкодовано, частково матеріальну і моральну шкоду ОСОБА_10 , в розмірі 1000 доларів США та дана обставина визнана потерпілою в суді.

На думку апелянта, ОСОБА_8 може бути призначене покарання без позбавлення волі, яке буде достатнє та необхідне для його виправлення, оскільки він усвідомлює наслідки його діяння, щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував матеріальну і моральну шкоду, цивільний позов визнав в повному обсязі та зобов`язався сплачувати такий.

Також звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_8 є пенсіонером та має постійний хворобливий стан здоров`я, що підтверджено в суді першої інстанції.

Просить змінити вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2019 року відносно ОСОБА_8 та на підставі ч.ч.1, 3, 4, ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з іспитовим строком один рік, поклавши обов`язки, передбачені п.2 ч.1 ст. 76 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили апеляційну скаргу прокурора, виступ представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , яка заперечила апеляційну скаргу захисника обвинуваченого та підтримала апеляційну скаргу прокурора, думку прокурора про підтримання своєї апеляційної скарги і заперечення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційних скарг.
Як вбачається з апеляційних скарг, сторона обвинувачення не погоджується із мірою призначеного обвинуваченому покарання та вважає таке занадто м`яким, окрім цього покликається на наявність доказів перебування ОСОБА_8 у момент дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння.
В свою чергу, сторона захисту, вважає за доцільне звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, застосувавши положення ст.ст. 75, 76 КК України.
Так, ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню суспільної небезпеки та даним про особу винного.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи з поняття судового розсуду, обираючи між законними альтернативами, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, його наслідки і думку потерпілих та прокурора щодо призначення покарання обвинуваченому, а також дані про його особу. При цьому, суд першої інстанції врахував і обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, зазначивши це в мотивувальній частині вироку, і призначив таке в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, яке в даному конкретному випадку, він має відбувати реально.
Ті, пом`якшуючі покарання обставини, на які покликається захисник обвинуваченого у своїй апеляційній скарзі, місцевим судом теж враховані.
Що стосується покликання прокурора в апеляційній скарзі про наявність обтяжуючої обвинуваченому ОСОБА_8 покарання обставини, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, то колегія судів вважає, що таке твердження стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом.
Так, ч.2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Легітимна мета слідчих (розшукових) дій досягається дотриманням встановленого порядку їх проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.
На переконання колегії суддів, об`єктивними і обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що обтяжуюча обставина, а саме вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину в стані алкогольного сп`яніння, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, про що мотивовано у вироку, з чим погоджується і апеляційний суд.
Окрім цього, колегія суддів вважає такими, що не впливають на законність прийнятого по суті рішення покликання сторони обвинувачення в апеляційній скарзі на порушення вимог п.6 ч.2 ст. 374 КПК України, яке, як стверджує прокурор, полягає у тому, що у вступній частині не вказано про участь потерпілих у судовому розгляді даного кримінального провадження, хоча з мотивувальної частини вироку вбачається, що останні приймали участь в такому. Також прокурор звертає увагу на відсутність в резолютивній частині оскаржуваного рішення відомостей щодо строку відбування покарання обвинуваченим.
Так, передбачена п.7 ч.2 ст. 412 КПК України підстава, означає що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Верховний Суд у своїй практиці наголошує, що істотність порушення вимог кримінального процесуального закону означає здатність цього порушення перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Разом з тим, наведені вище порушення, не є безумовними підставами для скасування вироку суду.
Щодо покликання прокурора про необхідність дослідити лист Хустьскої РЛ), висновок експерта №1648 від 25 вересня 2017 року та допитати у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_13 і свідка ОСОБА_14 , то колегія суддів вважає їх також безпідставними, виходячи з положень ч.3 ст. 404 КПК України, оскільки такі повно та без порушень досліджені судом першої інстанції.
Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг сторони обвинувачення та сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційні скарги прокурора Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2019 року, відносно ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4