Провадження № 11-кп/4820/176/21
Справа № 676/2111/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.289 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

доповідача-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів
судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

та його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу процесуального прокурора на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2020 року щодо обвинуваченого за ч.1 ст.289 КК України ОСОБА_8 ,-

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коцюбинчики, Чортківського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого водієм в Управлінні охорони здоров`я Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого,-
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень ( в редакції закону № 2617- VІІІ від 22 листопада 2018 року).
Цивільний позов не пред`являвся. Запобіжний захід не обирався.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець Подільського міськрайонного Хмельницької області від 19 березня 2020 року - скасовано.
Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 471 грн. 03 коп.
Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.
Не погоджуючись із таким рішенням місцевого суду, процесуальний прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, в частині вирішенні питання про долю речового доказу та спеціальну конфіскацію, що стосується автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, бежевого кольору, 1986 року випуску, із державним номерним знаком НОМЕР_1 та номером кузову НОМЕР_2 та ухвалити новий вирок, конфіскувати у власність держави автомобіль марки ВАЗ, моделі 2107, бежевого кольору, 1986 року випуску, із державним номерним знаком НОМЕР_1 та номером кузову НОМЕР_2 , в решті вирок залишити без змін.
Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що спричинило безпідставне не застосування спеціальної конфіскації до майна, яке використовувалось як засіб та знаряддя вчинення злочину.

Крім того, згідно обвинувального акту та рішення суду І інстанції, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні умисного, незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за допомогою автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, бежевого кольору 1986 року випуску, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого, на момент вчинення злочину, є обвинувачений, проте суд І інстанції прийшов до необґрунтованого висновку, що вказаний транспортний засіб є об`єктом права спільної сумісної власності обвинуваченого ОСОБА_8 та його дружини ОСОБА_10 , у зв`язку з чим підстави застосування спеціальної конфіскації відсутні, оскільки факт набуття права спільної сумісної власності подружжя регулюється в порядку цивільного судочинства.

На думку апелянта, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, тому допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, в частині незастосування спеціальної конфіскації і визначення долі речового доказу в порядку ст. ст. 96-1, 96-2, 100 КК України до автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, бежевого кольору 1986 року випуску, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , та номером кузова НОМЕР_2 , як до знаряддя вчинення злочину, без допомоги якого ОСОБА_8 фактично був би позбавлений можливості вчинити вказане кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, вислухавши обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у незаконному заволодінні транспортним засобом, за викладених у вироку обставин, є обґрунтованим та не оспорюються в апеляційній скарзі, як не оспорюється і правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.289КК України.
Апеляційним судом та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 в першій половині дня 08 лютого 2020 року, знаходячись на території Комунального некомерційного підприємства «Лікувальний діагностично-консультативний центр» Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, який розташований по вул. Матросова, 17 в місті Кам`янець-Подільському Хмельницької області, помітивши припаркований неподалік двоповерхового приміщення вказаного підприємства автомобіль марки ВАЗ моделі 2107, 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , який на праві нотаріально-посвідченої довіреності ВСА№520689 від 04 березня 2005 року, знаходиться в користуванні та розпорядженні потерпілого ОСОБА_11 , прийняв рішення незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом.
Тоді ж, 08 лютого 2020 року реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_8 прибув на власному автомобілі марки ВАЗ, моделі 2107, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , на територію Комунального некомерційного підприємства «Лікувальний діагностично-консультативний центр» Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, який розташований по вул. Матросова, 17, в місті Кам`янець-Подільському, Хмельницької області та ввівши в оману ОСОБА_12 повідомивши останньому неправдиві відомості про придбання автомобіля марки ВАЗ моделі 2107, 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 та попросив останнього допомогти відбуксирувати вказаний автомобіль, на що ОСОБА_12 погодився.
В подальшому, цього ж дня близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та розуміючи їх наслідки, причепив за допомогою буксирувального тросу до свого автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, номерний знак НОМЕР_1 , вищевказаний автомобіль потерпілого ОСОБА_11 , за кермо якого сів ОСОБА_12 , та перебуваючи за кермом власного транспортного засобу, діючи умисно, із корисливих мотивів, таємно, протиправно, всупереч волі власника автомобіля, шляхом його буксирування, незаконно заволодів автомобілем потерпілого марки ВАЗ моделі 2107, 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому майнової шкоди на загальну суму 26 710 гривень.
В процесі судового та апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 ствердив обставини незаконного заволодіння автомобілем марки ВАЗ моделі 2107, 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , за допомогою автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, номерний знак НОМЕР_1 , в своїх діях кається.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Доводи прокурора про наявність підстав для скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що спричинило безпідставне не застосування спеціальної конфіскації до майна, яке використовувалось як знаряддя вчинення злочину знайшли своє підтвердження, під час апеляційного розгляду, відтак вирок, в цій частині, підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевим судом не правильно вирішено питання долі речового доказу та спеціальної конфіскації, не правильно не застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_8 спеціальну конфіскацію, відповідно до вимог ч.1 ст. 96-1, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, щодо арештованого автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на нього, з тих підстав, що він є спільною власністю подружжя.

Факт набуття права спільної сумісної власності подружжя регулюється в порядку цивільного судочинства. Відповідно, апеляційний суд, при розгляді вказаного кримінального провадження не може вирішувати спір про право власності на майно, ділити його з виділенням часток.

Так, у судовому засіданні апеляційної інстанції було встановлено, що постановою слідчого від 16 березня 2020 року автомобіль марки ВАЗ, моделі 2107, бежевого кольору 1986 року випуску, із державним номерним знаком НОМЕР_6 , та номером кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_8 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області винесено ухвалу від 19 березня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого, погодженого із прокурором, про накладення арешту на цей автомобіль, як на речовий доказ та знаряддя вчинення злочину.

Згідно з ч.1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, зокрема, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п.4 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, вилучений автомобіль марки ВАЗ, моделі 2107, номерний знак НОМЕР_1 , використовувався як засіб вчинення злочину, за який ОСОБА_8 засуджено. На підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України (у редакції Закону від 18 лютого 2016 року) такі предмети підлягають спеціальній конфіскації.
Водночас місцевий суд безпідставно не застосував її відповідно до вимог статей 96-1, 96-2 КК України, які містять припис про примусове безоплатне вилучення в дохід держави знарядь і засобів злочинів даної категорії. Таким чином, суд першої інстанції не застосував кримінальний закон, що підлягає застосуванню.
Відповідно до положень п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду частковому скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу процесуального прокурора - задовольнити.

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2020 року щодо обвинуваченого за ч.1 ст.289 КК України ОСОБА_8 скасувати в частині вирішення питання про долю речового доказу і спеціальну конфіскацію та ухвалити, в цій частині, новий вирок.
На підставі ч.1 ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна, яке було знаряддям вчинення злочину, а саме відносно автомобіля марки ВАЗ, моделі 2107, бежевого кольору 1986 року випуску, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , та номером кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_8 та конфіскувати його у власність держави.

У решті цей вирок залишити без змін.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3