Справа № 721/1156/21
Провадження № 1-кп/721/23/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Путильський районний суд Чернівецької області:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 смт. Путила кримінальне провадження, внесене 19.11.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000498 у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Петродолинське, Овідіопольського району, Одеської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, громадянина України, раніше не судимого, за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,
УСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 , порушуючи вимоги ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, протиправно в період часу з 08.01.2020 року по 09.05.2021 року, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, протиправно, тобто усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , з якою спільно проживає, має спільну дитину.

13.11.2020 року о 10 год. 30 хв. в с. Розтоки, Вижницького району, Чернівецької області за місцем свого проживання ОСОБА_4 висловлювався нецензурною лайкою га погрожував фізичною розправою по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , чим завдав шкоду психологічному здоров`ю потерпілій.

15.01.2021 року о 12 год. ОСОБА_4 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 психологічне насильство.

Окрім цього, не припиняючи своїх протиправних дій, 09.05.2021 о 15 год. 30 хв. по АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, ОСОБА_4 виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , чим вчинив відносно неї психологічне насильство.

Також 16.11.2021 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , не припиняючи своїх протиправних дій, перебуваючи за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , чим вчинив відносно неї психологічне насильство.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №730 від 24.11.2021 року, потерпіла ОСОБА_5 на даний час виявляє ознаки психіатричного розладу у формі розладу адаптації, який виник внаслідок систематичного, тривалого домашнього насильства, вчиненого її бувшим чоловіком.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї колишньої дружини, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений, перебуваючи в нетверезому стані, дійсно вчиняє по відношенні до неї домашнє насильство психологічного характеру. Міру покарання ОСОБА_6 просила обрати не пов`язану із позбавленням волі, претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає. Цивільний позов не заявляла.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні було встановлено вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ст. 126-1 КК України у виді 180 годин громадських робіт.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і у суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення кримінального правопорушення. Бо саме обвинувачений просив суд не дослідувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. При цьому обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, встановлено не було.
Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність, наслідки вчинення злочину. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, раніше не судимий. Також суд ураховує, що ОСОБА_4 має дитину-інваліда, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того суд ураховує, що ОСОБА_4 надає посильну допомогу сім`ї. Зрозумів наслідки своєї протиправної поведінки та зобов`язався у майбутнього не вчиняти кримінальних правопорушень.

Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує, що останній щиро покаявся в скоєному, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення.

Тому беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 слід призначити йому покарання у виді громадських робіт, обмежень передбачених ч. 3 ст. 56 КК України для цього судом не встановлено.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 349, 368-371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК Україна та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто сімдесят годин.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Путильський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_8