ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/215/22

Номер провадження 1-кп/495/34/2022

01 лютого 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0001362 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Верхня Сиротовка Сумського району Сумської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2020 рокународження, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого

потерпілий ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 14.11.2021 року о 17 годині 40 хвилин, знаходячись у добовому наряді поліцейський-водій Чорноморського MB УПО в Одеській області сержант поліції потерпілий ОСОБА_6 , молодший інспектор з охорони об`єктів та публічної безпеки Чорноморського MB УПО в Одеській області сержант поліції ОСОБА_7 був направлений черговим Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 для реагування та збирання матеріалів за фактом телефонного повідомлення ОСОБА_9 , яка мешкає по АДРЕСА_2 , яке зареєстровано у Журналі ЄО за № 17955 від 14.11.2021 року.

Згодом, прибувши на місце виклику, приблизно о 17 годині 50 хвилин, знаходячись у тамбурі біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , працівники поліції охорони, перебуваючи у форменому одязі з нагрудним знаком, помітили вийшовшого з даної квартири обвинуваченого ОСОБА_3 , з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, котрий порівнявшись з працівниками поліції охорони, поводячись агресивно, почав виражатись нецензурною лайкою у бік правоохоронців, які виконували свої службові обов`язки, намагаючись доторкнутись до табельної зброї автомату АКСУ, на що потерпілий ОСОБА_6 зробив обвинуваченому ОСОБА_3 усне зауваження.

Далі, продовжуючи вести себе агресивно, виражаючись нецензурною лайкою у бік правоохоронців, розуміючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи що перед ним знаходяться представники правоохоронного органу Чорноморського MB УПО в Одеській області, при виконанні своїх службових обов`язків, маючи намір на спричинення побоїв та тілесних ушкоджень поліцейському, обвинувачений ОСОБА_3 знаходячись навпроти потерпілого ОСОБА_6 умисно наніс останньому тілесні ушкодження у вигляді рани та забою правої кисті.

Після чого працівниками поліції з метою припинення злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» було застосовано сльозогінний газ «Кобра 1» та металеві кайданки разом з мірами фізичного впливу, внаслідок чого обвинувачений ОСОБА_3 припинив свою протиправну поведінку.

Відповідно до проведеної судово-медичної експертизи, у потерпілого ОСОБА_6 наявні укушені рани 3 (третього) пальця правої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив що дійсно 14.11.2021 року близько о 17:40 год., він перебував у гостях за адресою: АДРЕСА_4 . В той час до дверей гучно постукали і він вийшов побачити, хто так гучно стукає. На порозі він побачив одного працівника поліції і з ним поряд був хлопець, одягнутий не по формі, з автоматом. Вони представилися працівниками поліції і пояснили, що приїхали за викликом, адже у них гучно грала музика. Пояснив, що працівники поліції надали йому свої посвідчення. В ході бесіди з працівниками поліції, у них виникла конфліктна ситуація і вони хотіли його забрати до відділку поліції, але він почав чинити опір, після чого йому бризнули газом в обличчя, скрутили та почали одягати кайданки, під час чого він вкусив одного працівника за руку. Потім його вивели на вулиці, де приїхав, ще один екіпаж поліції. Він побачив у потерпілого кров на руці, та вказав іншому працівникові поліції, щоб той викликав швидку. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Цивільний позов потерпілого визнав у частині заявлених вимог, щодо стягнення матеріальної шкоди.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він працює поліцейським-водієм Чорноморського MB УПО в Одеській області. 14.11.2021 року о 17 годині 40 хвилин, він знаходився у добовому наряді з сержантом поліції ОСОБА_7 . Їх було направлено черговим Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області для реагування за фактом телефонного повідомлення на АДРЕСА_2 , де жінка скаржилася на поведінку своїх сусідів. Прибувши на місце виклику, знаходячись у тамбурі біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , вони, помітили обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вони пред`явили свої посвідчення, але обвинувачений вів себе агресивно та почав виражатись нецензурною лайкою у їх бік. Також, обвинувачений ОСОБА_3 намагався доторкнутись до табельної зброї автомату АКСУ, на що він зробив усне зауваження, однак обвинувачений продовжував вести себе агресивно на зауваження не реагував. Вони запропонували обвинуваченому проїхати до відділу поліції, однак той почав чинити опір, в наслідок чого до нього було застосовано сльозогінний газ «Кобра 1». Коли він намагався одягнути обвинуваченому металеві кайданки, то обвинувачений ОСОБА_3 вкусив його за палець, а також йому здалося, що у обвинуваченого є ніж, оскільки він відчув, як по руці провів металевим предметом. Як потім з`ясувалось, це були ключі. Далі обвинуваченого вивели на вулицю, а йому викликали швидку допомогу, оскільки у нього йшла кров на руці. У лікарні йому оказали первинну медичну допомогу, та після цього він проходив лікування близько п`яти днів, де йому кололи уколи. Просив покарати обвинуваченого на розсуд суду. Цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди підтримав у повному обсязі. Щодо стягнення моральної шкоди, то просив задовольнити позов в цій частині на розсуд суду.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його за ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, те, що він має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, а також думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді обмеження волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Під час досудового слідства потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь майнової шкоди у розмірі 1577 грн., моральної шкоди у сумі 500 000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_6 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, та часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_3 цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , враховуючи душевні страждання останнього у зв`язку з ушкодженням здоров`я, суд вважає необхідним позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого компенсацію моральної шкоди у сумі 5 000 грн.

В частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає необхідним задовольнити позов потерпілого у повному обсязі та стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого компенсацію майнової шкоди у сумі 1 577 грн., оскільки потерпілим у судовому засіданні було документально підтверджені свої витрати.

Речові докази: зрізи нігтьових пластин та змиви з обох рух ОСОБА_3 , які поміщено до паперових конвертів окремо з відповідним позначенням, які передано на зберігання до спеціального приміщення Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області знищити.

Речові докази: куртку синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, упаковану до паперової коробки з відповідним позначенням, яку передано на зберігання до спеціального приміщення Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Речові докази: DVD-R диск з маркуванням «MEDIA», ємкістю 4,7GB, який зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково:

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 компенсацію матеріальної шкоди в сумі 1 577 грн. та компенсацію моральної шкоди у сумі 5 000 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Речові докази: зрізи нігтьових пластин та змиви з обох рух ОСОБА_3 , які поміщено до паперових конвертів окремо з відповідним позначенням, які передано на зберігання до спеціального приміщення Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області знищити.

Речові докази: куртку синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, упаковану до паперової коробки з відповідним позначенням, яку передано на зберігання до спеціального приміщення Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області повернути засудженому ОСОБА_3 .

Речові докази: DVD-R диск з маркуванням «MEDIA», ємкістю 4,7GB, який зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1