Дата документу 03.11.2021 Справа № 337/4188/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/114/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/4188/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25 листопада 2019 року (з урахуванням ухвали від 04 грудня 2019 року про виправлення описки), яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винуватими і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

22.06.2018 року приблизно о 07 годині ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на першому та другому поверсі під`їзду №2 будинку №6 по вул.Лахтінська в м.Запоріжжі, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою ножа, зрізали та таємно викрали майно, що належить ПАТ «Укртелеком», після чого покинули місце скоєння злочину, завдавши ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на загальну суму 586 грн. 28 коп.

22.06.2018 року приблизно о 08 годині ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на першому та другому поверсі під`їзду №2 будинку №11 по вул.Запорізького козацтва в м.Запоріжжі, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою ножа зрізали та таємно викрали майно, яке належить ПАТ «Укртелеком», забравши викрадене, покинули місце скоєння злочину, спричинивши ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на загальну суму 721 грн. 03 коп.

22.06.2018 року приблизно о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на першому та другому поверсі під`їзду №2 будинку №13 по вул.Запорізького козацтва в м.Запоріжжі, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою ножа, зрізали та таємно викрали майно, що належить ПАТ «Укртелеком», після чого з місця скоєння злочину зникли, завдавши ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на суму 744 грн. 20 коп.

09.07.2018 року приблизно о 06 годині ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на першому та другому поверсі під`їзду №2 будинку №12 по вул.Хортицьке шосе в м.Запоріжжі, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою ножа, зрізали та таємно викрали майно, що належить ПАТ «Укртелеком», після чого покинули місце скоєння злочину, завдавши ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на загальну суму 815 грн. 62 коп.

14.07.2018 року в 00 годин 20 хвилин ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у під`їзді №2 житлового будинку №15 по бул.Будівельників в м.Запоріжжі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою ножа, зрізав та намагався таємно викрасти майно, яке належить ПАТ «Укртелеком», всього на загальну суму 563 грн. 26 коп., завдавши ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 19.06.2018 року щодо ОСОБА_9 було винесено Хортицьким районним судом м.Запоріжжя вирок, за яким його визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК, та призначено покарання у виді 160 годин громадських робіт.

20.07.2018 року вирок суду набрав законної сили та 25.07.2018 року надійшов для виконання до Хортицького районного відділу філіалу Державної установи «Центру пробації» в Запорізькій області.

16.08.2018 року ОСОБА_9 був ознайомлений під підпис з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та був зобов`язаний сумлінно ставитися до праці, працювати на встановленому об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до Хортицького сектору пробації, повідомляти сектор пробації про зміну місця проживання, з`являтися до сектору пробації у встановлені дні на реєстрацію та не виїжджати без дозволу інспекції за межі України.

Також, ОСОБА_9 було роз`яснено, що в разі ухилення від відбування покарання він буде притягнений до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК.

Того ж дня, ОСОБА_9 отримав направлення до КП «Титан», згідно якого останній повинен був 21.08.2018 року приступити до відпрацювання 160 годин громадських робіт, з яких останній відпрацював лише 12 годин, та після цього ОСОБА_9 , ігноруючи письмові попередження про порушення порядку та умов відбування покарання, до відбування покарання не приступив.

ОСОБА_9 у період з 27.08.2018 року по 14.12.2018 року, будучи особою, засудженою до покарання у виді громадських робіт, достовірно знаючи та будучи належним чином повідомленим про необхідність відбуття покарання, до КП «Титан» не з`явився, 148 годин громадських робіт не відпрацював.

Таким чином, ОСОБА_9 , порушуючи порядок відбування призначеного покарання, маючи умисел на ухилення від громадських робіт, достовірно знаючи та будучи належним чином повідомленим про необхідність його відбуття, з 27.08.2018 року по 14.12.2018 року не відпрацював 148 годин громадських робіт, тобто безпричинно протягом тривалого періоду часу на роботу до КП «Титан» не вийшов, про причину своєї неявки не попередив та довідок, які б засвідчували поважну причину невиконання вироку суду не надав, тим самим ухилився від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб (три епізоди від 22.06.2018 року та один 09.07.2018 року); за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, не доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі (епізод від 14.07.2018 року), за ч.2 ст.389 КК, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Йому призначено покарання (з урахуванням ухвали про виправлення описки)

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.389 КК у виді 1 місяця арешту.

На підставі ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.06.2018 року з урахуванням вимог ст.72 КК у виді 18 днів позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 2 років 18 днів позбавлення волі.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб. Йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, цивільний позов та речові докази.

Вирок щодо ОСОБА_10 в апеляційному порядку не оскаржено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просив вирок щодо нього змінити, виправдати його по епізодам крадіжок кабелю 22.06.2018 року в під`їзді №2 буд. АДРЕСА_3 , 22.06.2018 року в під`їзді №2 буд. АДРЕСА_4 та 09.07.2018 року в під`їзді №2 буд. АДРЕСА_5 . Призначити мінімальне покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК та застосувати положення ст.75 КК, звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням. Свої вимоги мотивував тим, що він визнав себе винуватим у тих злочинах, які він скоїв: крадіжка кабелю 22.06.2018 року в під`їзді №2 буд. АДРЕСА_6 та крадіжка кабелю 14.07.2018 року в під`їзді №2 по бул.Будівельників в м.Запоріжжя. В інших інкримінованих злочинах він себе винним не визнавав, однак суд без належних на те доказів визнав його винуватим і в тих епізодах, в яких він себе винним не визнавав. Він та ОСОБА_10 пояснювали суду, що вони обмовили себе і що вони всіх злочинів не вчиняли. Однак, суд в основу обвинувального вироку поклав ті покази, які він надавав на стадії досудового слідства (на слідчому експерименті) і від яких він відмовився та пояснював суду, що його фактично примусили працівники поліції шляхом вмовлять та психологічного тиску взяти ці епізоди на себе та при цьому пообіцяли не брати його під варту та умовний термін покарання. Окрім його показів, наданих на слідчому експерименті, жодних інших доказів в тому, що він вчиняв всі епізоди, прокурор не надав. Крім того, за час проведення досудового слідства та судового розгляду він вже багаторазово пожалкував про скоєні ним кримінальні правопорушення, у скоєному щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується задовільно, має стійкі соціальні зв`язки, а саме проживає разом із батьком та наразі перебуває на його повному утриманні, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , який повністю підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора і захисника ОСОБА_8 , які просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі заперечив факт вчинення ним крадіжок чужого майна, що мали місце 22.06.2018 року в під`їзді №2 буд. АДРЕСА_3 , 22.06.2018 року в під`їзді №2 буд. АДРЕСА_4 та 09.07.2018 року в під`їзді №2 буд. АДРЕСА_5 .

Разом з тим, такі доводи обвинуваченого ОСОБА_9 були предметом ретельної перевірки суду першої інстанції та обґрунтовано визнані судом безпідставними.

При цьому свій висновок щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні крадіжок кабелю, суд першої інстанції належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_9 .

Зокрема зі змісту протоколу слідчого експерименту від 28.08.2018 року за участю ОСОБА_9 вбачається, що під час проведення даної слідчої дії ОСОБА_9 добровільно та детально розповів про обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, зазначив адреси та конкретні обставини вчинених крадіжок, показав на місці, яким саме чином та за допомогою якого предмету він зрізав кабель, вказав довжину зрізаних кабелів, спосіб їх демонтажу, пакування та вилучення з місця вчинення злочину. ОСОБА_9 детально повідомив про дії кожного обвинуваченого, їх кожного роль окремо у вчиненні даних злочинів.

Суд першої інстанції цілком законно послався на протокол слідчого експерименту як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 . Адже протокол слідчого експерименту з огляду на ст.84 КПК та п.3 ч.2 ст.99 КПК є процесуальним джерелом доказів, такий процесуальний документ містить у собі усі дані, передбачені статтями 104, 223, 240 КПК. Будь-яких порушень, що б вказували на недотримання органами досудового розслідування вимог щодо проведення такого експерименту, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

За наведених обставин вести мову про те, що замість слідчого експерименту мав місце допит підозрюваної особи на місці вчинення злочину підстав не вбачається.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він обмовив себе, оскільки працівники поліції змусили його визнати себе винуватим у тих злочинах, яких він не вчиняв, колегія суддів визнає неспроможними. При цьому судова колегія виходить з того, що під час проведення даного слідчого експерименту ОСОБА_9 добровільно та самостійно показував учасникам даної слідчої дії куди необхідно слідувати, про здійснення на нього будь-якого тиску ОСОБА_9 не повідомляв та без будь-яких зауважень, примусу чи заперечень підписав протокол даної слідчої дії.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 під час досудового розслідування зі скаргами на дії працівників поліції не звертався.

Також колегія суддів звертає увагу і на те, що обвинувачений ОСОБА_10 за попередньою змовою з яким ОСОБА_9 вчинив крадіжки кабелю 22.06.2018 року та 09.07.2018 року, вирок суду не оскаржив, тим самим погодившись із обставинами вчинених ним з ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, винуватість у вчиненні яких не визнається останнім.

Таким чином, протокол слідчого експерименту від 28.08.2018 року, а також сукупність інших зібраних у справі доказів, дала суду першої інстанції обґрунтовані підстави визнати доведеною винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено. Переконливих аргументів про протилежне в поданій скарзі не міститься.

Отже при перевірці вироку колегією суддів не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 .

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про наявність підстав для застосування положень ст.75 КК, то і такі доводи не можуть вважатися обґрунтованими виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Як випливає зі змісту ст.75 КК, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу винного та інших обставин кримінального провадження виправлення обвинуваченого є можливим без ізоляції від суспільства.

Отже, ст.75 КК підкреслює важливість такої мети покарання як виправлення засудженого, тобто створення у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 ніде не працює, немає постійного джерела доходу, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення. У даному кримінальному провадженні обвинувачений вчинив ряд кримінальних правопорушень не відбувши покарання за попереднім вироком суду від 19.06.2018 року, заподіяну його протиправними діями шкоду не відшкодував.

Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_9 свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та вказує на його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання, а також про відсутність у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Отже враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, форму вини, конкретні обставини справи, характер та обсяг (зміст) протиправних дій обвинуваченого, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства є неможливим.

Обставини, на які посилався в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, не виправдовують його злочинної поведінки та не можуть істотно вплинути на вирішення питання про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК.

Отже, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування судового рішення не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, то апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25 листопада 2019 року (з урахуванням ухвали від 04 грудня 2019 року про виправлення описки) щодо ОСОБА_9 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4