ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року Колегія суддів судової палати Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
при секретарі учасники справи:ОСОБА_5
адвокат ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2021 року про накладення арешту на автомобіль «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області та накладено арешт на автомобіль «БМВ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 .

Передано автомобіль «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання ОСОБА_7 та заборонено користування, відчуження та будь-яку зміну права власності арештованого майна до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Ухвала обґрунтована тим, що автомобіль «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідає ознакам речових доказів, оскільки містить на собі сліди злочину.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2021 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі вказує, що майно на яке накладено арешт, а саме автомобіль «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 був вилучений 08.09.2021 року, без складання відповідного протоколу, після чого 11.09.2021 року відповідно до ухвали суду було проведено обшук автомобіля, під час якого заборонених предметів або предметів які мають відношення до вчинення кримінального правопорушення виявлено не було.

У клопотанні старшого слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області взагалі не вказано підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, що є порушенням пункту 1 частини 2 ст. 171 КПК України, також в даному клопотанні не зазначено доказів про те, що даний автомобіль має відношення до вчинення кримінального правопорушення і безпідставно визнаний речовим доказом.

Вважає, що слідчим не доведено наявності ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України та необґрунтовано при цьому правових підстав для такого арешту та необхідності у його накладенні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали, які надійшли із Соснівського районного суду м. Черкаси, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, старшим слідчим СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002457 від 08.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що 08.09.2021 року близько 15 год. 50 хв. за адресою м. Черкаси, вул.. Хрещатик, 190 працівниками поліції виявлено автомобіль з якого вийшло четверо осіб, чоловічої статі, які грубо порушують громадський порядок та перебувають в громадському місті, з предметами схожими на зброю, в руках, що створює небезпеку для громадян.

08.09.2021 року в ході проведення огляду місця події на території прилеглій до будинків за адресою: вул. Дашкевича, 20 та вул. Хрещатик, 225 в м. Черкаси виявлений і вилучений автомобіль марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , яким користувалися особи, що були учасниками події.

Постановою старшого слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 09.09.2021 року автомобіль марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки «NISSAN TEANA», який має державний номерний знак НОМЕР_2 , рюкзак синього кольору, карабін «Taurus» № НОМЕР_3 , 2 магазини та 60 набоїв до нього, чорний ремінь та 2 ключі до автомату, ПМР № НОМЕР_4 калібром 9 мм та 7 набоїв калібру 9 мм. було визнано речовими доказами у кримінальному проваджені № 0002457 від 08.09.2021 року.

Речові докази автомобіль марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та марки «NISSAN TEANA», який має державний номерний знак НОМЕР_2 залишено на зберігання на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: вул. Л. Українки, 21, м. Черкаси.

Речовий доказ рюкзак синього кольору передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області.

Речові докази карабін «Taurus» № НОМЕР_3 , 2 магазини та 60 набоїв до нього, чорний ремінь та 2 ключі до автомату, ПМР №ХК020593 калібром 9 мм та 7 набоїв калібру 9 мм. передано на зберігання до УЛМТЗ ГУНП в Черкаській області після проведення експертних досліджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі на кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках, чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, оскільки є достатні підстави вважати, що воно відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Зазначене вище майно в повній мірі відповідає ознакам, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак наявна правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що у клопотанні слідчого не вказано підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна та не зазначено доказів про те, що даний автомобіль має відношення до вчинення кримінального правопорушення і безпідставно визнаний речовим доказом, є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки ґрунтується лише на припущеннях.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2021 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді