Провадження № 1-кп/638/817/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про продовження запобіжного заходу

14 грудня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові об`єднане кримінальне провадження № 0001707 від 03.05.2020, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України та № 0001392 від 07.11.2020, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -
за участю :

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника малолітнього

потерпілого ОСОБА_7

законного представника

малолітнього потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілих ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

підсудних ОСОБА_3 , ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Дзержинського райсуду м. Харкова перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0001707 від 03.05.2020, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК Українита № 0001392 від 07.11.2020, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підсудного ОСОБА_3 , в якому посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме : ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання за скоєння тяжкого злочину, незаконного впливу на потерпілого та свідків у зазначеному кримінальному провадженні, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, вважав за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підсудного ОСОБА_3 на два місяці.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала клопотання просив його задовольнити.

Представники малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали клопотання прокурора, просив його задовольнити з підстав, на які посилається прокурор.

У судовому засіданні представник потерпілих адвокат ОСОБА_9 просив вирішити клопотання на розсуд суду.

Підсудний ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою підсудного, просив суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підсудний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_11 у судовому засіданні просили прийняти рішення по клопотанню на розсуд суду.

Суд вислухав пояснення учасників судового провадження та дослідивши відповідні матеріали кримінального провадження, вважає що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а клопотання підсудного ОСОБА_3 та його захисника є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 18.10.2021 у відношенні ОСОБА_3 на

час судового провадження був продовжений обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16.12.2021 включно.

Згідно до вимог ст. 331 ч.ч. 1, 3 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.
Відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 ЄСПЛ вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 ЄСПЛ вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_3 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Частиною 2 статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

За умовами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У судовому засіданні встановлено те, що залишається достатньо підстав вважати, що підсудний ОСОБА_3 опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини по справі під час судового провадження і на це вказує характер протиправних дій, у вчиненні яких він підозрюються і щодо яких є обгрунтована органами досудового слідства підозра.

Крім того, є достатні підстав вважати, що підсудний ОСОБА_3 , з огляду на його моральні якості, наявність в провадженні Дзержинського райсуду м. Харкова кримінального провадження щодо обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України, яке віднесено до тяжкого злочину та яке об`єднане в одне провадження з кримінальним провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, яке також віднесено до тяжкого злочину, відсутності міцних соціальних зв`язків, зможе ухилитися від явки до суду і не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування) та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на теперішній час не зменшились, характер вчиненого кримінального правопорушення, відсутність відомостей про наявність тяжких захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу обвинуваченого, а також те, що при застосування більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений буде мати можливість незаконно вплинути на потерпілого, свідків, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає, що вказане свідчить про неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 286 ч. 2, 296 ч. 4 КК України, за вчинення яких передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі, відповідно, строком від 3 до 8 років та від 3 до 7 років без альтернативного виду покарання, так як вказані злочини віднесені, відповідно до ст. 12 КК України, до категорії тяжких злочинів.

Тому суд вважає за необхідне на час судового провадження, у відношенні підсудного ОСОБА_3 продовжити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на максимальний строк шістдесят днів, тобто до 11 лютого 2022 року включно.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення щодо злочину, який спричинив загибель людини, приймаючи до уваги обставини інкримінованого кримінального правопорушення та особу ОСОБА_3 , в порядку положень ч. 4 ст. 183 КПК України, відсутні підстави для визначення розміру застави.

Аналізуючи вище наведене, суд приходить до висновку, про необхідність продовження на час судового провадження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Таким чином, у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу у відношенні підсудного ОСОБА_3 на більш м`який.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 205, 331КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 286 ч. 2, 296 ч. 4 КК України, у вигляді тримання під вартою в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор », продовжити строком на 60 днів, тобто до 11 лютого 2022 року включно.
В задоволенні клопотання підсудного ОСОБА_3 та його захисника щодо зміни запобіжного заходу, відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду протягом 7 днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський райсуд м. Харкова.

Ухвала надрукована в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя : ОСОБА_1