У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою Київський слідчий ізолятор апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року у кримінальному провадженні №120 201 000 300 035 91 від 10 серпня 2020 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ямпіль Вінницької області, громадянина України, офіційно непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.09.2021 у кримінальному провадженні № 120 201 000 300 035 91 від 10.08.2021 задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 11.11.2021 включно, у задоволенні клопотання захисника відмовлено.
Таке рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, наслідком вчинення якого стала смерть людини, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини, передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що, на переконання суду першої інстанції, само по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, а тому існує ризик переховування від суду.
Крім того, суд першої інстанції при вирішенні клопотання прокурора взяв до уваги дані про особу обвинуваченого, його стан здоров`я, який має визначене місце проживання, міцні соціальні зв`язки, однак ці обставини, з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 діяння не можуть бути вирішальними та такими, що спростовують ризик переховування від суду.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13.09.2021 скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 .
В обґрунтування апеляційної скарги захисник обвинуваченого зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.
Щодо обґрунтованості підозри захисник вказує на те, що уповноваженими особами органу досудового розслідування не встановлено всіх осіб, які могли перебувати у день та час вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , а уповноважені особи Святошинського УП ГУНП у м. Києві під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 201 000 800 035 91 - обмежилися лише застосуванням до підзахисного недозволених методів слідства з метою надання викривальних показань ОСОБА_6 .
Таким чином, стороні захисту є незрозумілим те, що наявні відомості про іншу особу, яка ймовірно є причетна до вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_10 , однак органом досудового розслідування дану особу не встановлено та не допитано в кримінальному провадженні.
Захисник ОСОБА_5 посилається і на те, що для Деснянського районного суду м. Києва ухвалення рішення про продовження строку тримання ОСОБА_6 є автоматичним, а тяжкість покарання це лише та обставина, на підставі якої підзахисний повинен утримуватися в СІЗО.
Також захисник ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором оренди квартири (кімнати) від 20.12.2020, має засоби для існування, які йому забезпечить родина, та останні забезпечать належне медичне лікування, не має зв`язків за кордоном та на непідконтрольній території, не має наміру переховуватися від суду, зобов`язується виконувати всі покладені на нього процесуальні обов`язки.
Крім того, як вказує захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 усвідомлює, що якщо йому не буде забезпечено надання медичної допомоги, останній може залишитись інвалідом та пересуватись за допомогою візка.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали з кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступним.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, що підтримані стороною захисту в суді апеляційної інстанції.
Так, як убачається з матеріалів провадження за апеляційною скаргою, в Деснянському районному суді м. Києва перебуває на розгляді кримінальне провадження № 120 201 000 300 035 91 від 10.08.2020 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні 13.09.2021 прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки строк тримання під вартою останнього закінчується 14.09.2021 та на даний час продовжують існувати ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджатиме кримінальному провадженню, а саме ухилятиметься від забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, може незаконно впливати на свідків.
Суд, заслухавши пояснення прокурора на підтримання доводів клопотання, пояснення захисника та обвинуваченого, які заперечували проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, дійшов висновку про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, з огляду на таке.
Як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.
Розглядаючи матеріали кримінального провадження в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, викладені в ст. 199 КПК України, з оцінкою і положень ч. 1 ст. 183 КПК України, які декларують, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
На дотримання наведених вище вимог кримінального процесуального закону та виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження і дійшов ґрунтовного висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11.11.2021 включно, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, наслідком вчинення якого настала смерть людини, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини, передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що, на ґрунтовне переконання суду першої інстанції, само по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, а тому у провадженні наявний вказаний ризик - переховування від суду.
Водночас враховано і дані про особу обвинуваченого, його стан здоров`я, який має визначене місце проживання, міцні соціальні зв`язки, однак зі обставини, з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 діяння не можуть бути вирішальними та такими, що спростовують ризик переховування від суду.
Щодо посилань захисника на відсутність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, то колегія суддів на даному етапі провадженні не може вдатися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 дій, як і дати оцінку пред`явленому ОСОБА_6 обвинуваченню, що викладене в обвинувальному акті, чи вирішити питання про допустимість, належність та достатність доказів сторони обвинувачення, - що можливо лише на стадії апеляційного провадження за результатами перегляду рішення суду першої інстанції, ухваленому по суті висунутого обвинувачення.
На висновки щодо існування ризиків у провадженні, які передбачені ст. 177 КПК України, не можуть вплинути твердження захисника ОСОБА_5 про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та родини, оскільки - це не може слугувати дійсною гарантією відсутності у ОСОБА_6 наміру переховування від суду та не виключає можливість продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Доводи захисника обвинуваченого про те, що у останнього значно погіршився стан здоров?я та в умовах перебування в Державній установі Київський слідчий ізолятор він не отримує належного лікування - не є переконливими та такими, що перешкоджають можливість утримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки з наданою захисником відповіді на адвокатський запит, завідувача Київської міської медичної частини Філії Державна установа Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України в м. Києві та Київській області ОСОБА_12 випливає лише те, що обвинувачений дійсно має певні захворювання, йому рекомендовано проведення дообстеження, яке в умовах СІЗО провести неможливо, однак даних, що за станом здоров?я ОСОБА_6 не може утримуватися під вартою у вказаній відповіді не зазначено.
Інших будь-яких доказів, які могли б бути підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, - не видно.
Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою при повному та об`єктивному дослідженні на даному етапі судового розгляду всіх обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому, в ухвалі докладно наведені мотиви, за яких було прийнято відповідне рішення.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на правильність прийняття судового рішення, доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.
За викладеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407,422-1КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 201 000 300 035 91 від 10 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11 листопада 2021 року - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3