Справа № 308/7295/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,
представниці власниці майна ОСОБА_6 адвокатки ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/506/21, за апеляційною скаргою особи, яка є власником майна, на яке накладено арешт, - ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 вересня 2021 року задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000021 про накладення арешту на майно - на земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0471, площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , із забороною користування нею.
З матеріалів судового провадження убачається, що 22 вересня 2021 року прокурор звернувся з клопотанням до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000021, внесеному 06.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України. З клопотання та доданих до нього матеріалів убачається, що у ході розгляду звернення гр. ОСОБА_9 , зареєстрованого в ІТС ІПНП (журналі ЄО) Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 30.12.2020 № 29957, по вул. Баб`яка, 18, в Ужгороді, поруч з АЗС «БРСМ», навпроти АЗС «ОККО» на земельній ділянці, відведеній у приватну власність проводяться будівельні роботи з порушенням містобудівного та земельного законодавства. Відповідно до паспорту цього об`єкту його замовником є ОСОБА_10 , проектна документація розроблена ФОП ОСОБА_11 . Згідно з повідомленням про початок будівельних робіт № ЗК 47, планується будівництво будівлі комерційного призначення, а згідно із рішенням 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 за АДРЕСА_2 відведена і передана у власність ОСОБА_12 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Перед цим вказаній особі рішенням Ужгородської міської ради від 29.05.2014 № 1325 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки. У 2015 році ОСОБА_12 здійснила поділ ділянки на 2 самостійні земельні ділянки за кадастровим номером :24:001:0470 площею 0,06 га та на :24:001:0471 площею 0,03 га. Згодом цільове призначення земельних ділянок було змінено. При аналізі Публічної кадастрової карти України та Генерального плану міста Ужгорода, затвердженого в 2004 році й опублікованого на офіційному сайті міськради, виявлено, що земельна ділянка, на якій проводиться будівництво, відведена всупереч генплану міста, оскільки функціональне призначення цієї території визначено для багатоквартирної житлової забудови, яке не передбачає індивідуальне будівництво. Таким чином, у діях службових осіб Ужгородської міської ради наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, тобто зловживання владою або службовим становищем, умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки. Окрім того, у клопотанні вказується на те, що земельна ділянка частково попадає в 50 метрову зону, автозаправної станції, що розташована поруч, що є порушенням п. 5.32 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом МОЗ України № 173 від 19.06.96. Згідно зі ст. 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм. Під час опрацювання інформації, яка міститься у відкритому доступі сайті «Публічна кадастрова карта України» за адресою https://map.land.gov.ua за допомогою функції «Архівні ділянки» було встановлено, що земельні ділянки за кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470 до поділу знаходилися під кадастровим номером :24:001:0461. Вказані земельні ділянки на підставі постанови слідчого від 02.07.2021 визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження. Беручи до уваги викладене, а також те, що стосовно земельних ділянок за кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470 є достатні підстави вважати, що вони набуті кримінально протиправним шляхом, були об`єктом кримінально протиправних дій, можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, а тому з метою запобігання вчинення будь-яких дій спрямованих на їх відчуження, перереєстрацію, поділ, виділ та ін., прокурор просить накласти на земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0471 арешт із забороною користування нею.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що витягом з ЄРДР підтверджено, що сектором дізнання Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000021, внесеного 06.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України. Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування перевіряються відомості, викладені у зверненні гр. ОСОБА_9 за фактом виявлення ним проведення будівельних робіт по АДРЕСА_3 , в Ужгороді, поруч із АЗС «БРСМ» навпроти АЗС «ОККО» на земельній ділянці, відведеній у приватну власність з порушенням містобудівного та земельного законодавства. Слідчий суддя визнав, що при аналізі Публічної кадастрової карти України та Генерального плану міста Ужгород, затвердженого в 2004 році й опублікованого на офіційному сайті міськради, виявлено, що земельна ділянка, на якій проводиться будівництво, відведена всупереч генплану міста, оскільки функціональне призначення цієї території визначено для багатоквартирної житлової забудови, яке не передбачає індивідуальне будівництво. На переконання слідчого судді, прокурор довів необхідність накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0471 з метою її збереження як речового доказу та недопущення продажу чи зміни власника. Тому, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити,накласти арешт на земельну ділянку із забороною користування нею.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , яка є власницею майна, що стало предметом арешту, просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено через поважні причини. Стверджує, що слідчий суддя постановив ухвалу без її участі, не повідомивши апелянтку про розгляд клопотання, чим порушив її права, як власниці арештованого майна. Ухвалу слідчого судді вважає необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що у кримінальному провадженні вона не є ані підозрюваною, ані обвинуваченою. Зазначає і про те, що слідчим суддею не взято до уваги той факт, що апелянтка є добросовісним набувачем майна, на яке накладено арешт, і яке, враховуючи положення абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, не може підлягати арешту. Окрім цього, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно з приписами ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Однак, на переконання апелянтки, вищевказані норми при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані не були. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення адвокатки ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності власника майна ОСОБА_6 , неявка якої, з огляду на положення ст. 405 цього Кодексу, не перешкоджає її розгляду.
Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_6 , апеляційний суд бере до уваги те, що вона належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги та не подавала клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день, і при цьому, у розгляді апеляційної скарги брала участь представниця ОСОБА_6 адвокатка ОСОБА_7 , яка не заперечила щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_6 .
З оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що така постановлена без участі ОСОБА_6 , відомостей про те, що ОСОБА_6 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду клопотання, а також про надсилання їй копії оскаржуваної ухвали, у матеріалах судового провадження відсутні, а тому доводи про те, що про наявність ухвали слідчого судді ОСОБА_6 стало відомо 15.10.2021 є не спростованими, у зв`язку з чим заслуговують на увагу.
Тому, беручи до уваги те, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 подала до суду першої інстанції 20.10.2021 та з огляду на положення абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України строк на апеляційне оскарження ОСОБА_6 не пропустила і клопотання про поновлення такого строку є безпідставним.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0471, площею 0,03 га, яка розташована в м. Ужгород по вул. Баб`яка Закарпатської області, слідчим суддею взяті до уваги положення Конституції України, дотримані вимоги кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладений у Європейській Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.
Так, перевіривши доводи клопотання та викладені у судовому рішенні висновки, колегія судів погоджується з твердженнями слідчого судді про те, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного прокурором у клопотанні майна земельної ділянки, критеріям, передбаченим у ст. 98 КПК України, а відповідно й можливості його використання стороною обвинувачення як доказу в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, із метою належного забезпечення потреб досудового розслідування, зокрема, для збереження речових доказів, а також для забезпечення можливості органу досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії з речовими доказами, на земельну ділянку необхідно накласти арешт шляхом заборони користування нею.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів бере до уваги те, що вказане вище майно земельна ділянка з кадастровим номером :24:001:0471, площею 0,03 га, яка розташована в м. Ужгород по вул. Баб`яка Закарпатської області, на яку накладено арешт, відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям і може мати значення для встановлення обставин кримінального провадження; що органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце.
Як убачається із приєднаних до клопотання матеріалів, у провадженні слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за № 0000021, відомості про кримінальне правопорушення в якому 06.01.2021 внесені до ЄРДР за ознаками діянь, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 364 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється Ужгородською окружною прокуратурою.
Органом досудового розслідування встановлено, що 30.12.2020 гр. ОСОБА_9 звернувся до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про виявлення ним проведення будівельних робіт по вул. Баб`яка, 18, в Ужгороді, поруч АЗС «БРСМ» напроти АЗС «ОККО» на земельній ділянці, відведеній у приватну власність з порушенням містобудівного та земельного законодавства. Відповідно до паспорта цього об`єкту, його замовником є ОСОБА_10 . Згідно з повідомленням про початок будівельних робіт, на цьому місці планується будівництво приміщення комерційного призначення. Рішенням 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 за № 1508, земельна ділянка за кадастровим номером :24:001:0461 відведена і передана у власність гр. ОСОБА_12 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Водночас цій особі, рішенням Ужгородської міської ради від 29.05.2014 № 1325 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки. У 2015 році ОСОБА_12 здійснила поділ ділянки на 2 самостійні земельні ділянки за кадастровими номерами № :24:001:0470 площею 0,06 га та № :24:001:0471 площею 0,03 га. У подальшому було змінено цільове призначення земельних ділянок. При аналізі Публічної кадастрової карти України та Генерального плану міста Ужгород, виявлено, що земельна ділянка, на якій проводиться будівництво, відведена всупереч генплану міста, оскільки функціональне призначення цієї території визначено для багатоквартирної житлової забудови, яке не передбачає індивідуальне будівництво. При цьому, земельна ділянка частково попадає в 50 метрову зону розташованої поруч автозаправної станції, що є порушенням п. 5.32 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів затверджених наказом МОЗ України № 173 від 19.06.96. У ході опрацювання інформації, наявної у відкритому доступі на сайті «Публічна кадастрова карта України» (https://map.land.gov.ua) за допомогою функції «Архівні ділянки» було встановлено, що земельні ділянки за кадастровими номерами :24:001:0470 та :24:001:0471 до поділу перебували під кадастровим номером :24:001:0461. Вищевказані земельні ділянки на підставі постанови слідчого від 02.07.2021 визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2021 накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на земельні ділянки з кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470. Вказана ухвала суду надіслана для виконання до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), яким відкрито виконавче провадження та накладено арешт на ці земельні ділянки із забороною відчуження та розпорядження ними, однак рішення суду фактично не виконується, що власники безперешкодно використовують земельні ділянки у будівництві - проводять будівництво малих архітектурних форм для комерційної діяльності, змінюють їх якісні характеристики, що унеможливить їх використання за цільовим призначенням без шкоди державним інтересам, у випадку, якщо винні особи будуть притягнуті до відповідальності, а земельні ділянки повернуті у комунальну власність. Досудовим розслідуванням також встановлено, що стосовно земельних ділянок за кадастровими номерами :24:001:0471 та :24:001:0470 є достатні підстави вважати, що вони набуті кримінально протиправним шляхом, були об`єктом кримінально протиправних дій, можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні.
Колегія суддів вважає, що встановлені органом досудового розслідування та зазначені в клопотанні про арешт земельної ділянки обставини підтверджуються доданими до клопотання доказами (а. с п. 7-28).
Відповідно до постанови дізнавача від 02.07.2021 земельна ділянка з кадастровим номером :24:001:0471 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, має значення для з`ясування фактичних обставин скоєних кримінально-протиправних дій.
Беручи до уваги наведене, колегія судів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0471, із забороною користування нею, яке саме по собі та з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, в ході якого органу досудового розслідування необхідно провести відповідні експертизи, у зв`язку із чим, саме із метою збереження речових доказів, майно підлягає арешту.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем земельної ділянки, на яку накладено арешт, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не спростовують висновків слідчого судді про необхідність накладення арешту на цю земельну ділянку шляхом заборони користування нею.
Із цих підстав, як такі, що не впливають на висновки слідчого судді та не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт земельної ділянки шляхом заборони користування нею, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що у кримінальному провадження ОСОБА_6 не є ані підозрюваною, ані обвинуваченою. При цьому апеляційний суд бере до уваги і пояснення прокурора, доводи клопотання та приєднані до нього докази, відповідно до яких власники земельної ділянки безперешкодно її використовують у будівництві - проводять на ній будівництво малих архітектурних форм для комерційної діяльності та змінюють її якісні характеристики. Окрім цього, колегія суддів бере до уваги і приєднані до клопотання докази, відповідно до яких ухвала суду від 04.08.2021 надіслана для виконання до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), яким відкрито виконавче провадження та накладено арешт на ці земельні ділянки, із забороною відчуження та розпорядження ними, фактично не виконується, про що свідчить наведене вище.
Крім того, як такі, що не знайшли свого підтвердження, не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна та не впливають на висновки слідчого судді, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що при розгляді клопотання слідчим суддею не дотримані вимоги ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України.
Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2021 накладено арешт на земельну ділянку лише шляхом заборони її відчуження та розпорядження нею і не вирішувалось питання про накладення арешту на цю земельну ділянку шляхом заборони користування нею.
На інші доводи, які б давали підстави для скасування судового рішення в апеляційній скарзі не вказується.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів бере до уваги те, що вищевказане майно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям і може мати значення для встановлення обставин кримінального провадження; що органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце; що вказане майно постановою дізнавача від 02.07.2021 визнано речовим доказом; що таке втручання у права та інтереси власника майна, як накладення на нього арешту шляхом заборони його використання, є виправданим.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що наявність потенційної загрози та шкоди для кримінального провадження у разі відмови в накладенні арешту на земельну ділянку шляхом заборони користування нею, яка може виразитись у втраті речового доказу та унеможливить подальше кримінальне провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановлення істини в справі, що очевидно переважає над відсутністю на даний момент повідомлення будь-кому про підозру та обмеженням власника (володільця) тимчасово розпоряджатися земельною ділянкою.
Отже, вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на вказане у клопотанні слідчого майно.
З огляду на наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що адвокаткою ОСОБА_7 не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді, і на такі вона не посилалася.
Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 вересня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно із забороною користування, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :24:001:0471, площею 0,03 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: