Чортківський районний суд Тернопільської області
копія
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" листопада 2021 р. Справа № 597/869/20
Номер провадження1-в/608/37/2021
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря с/з ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» в залі № 1 суду в місті Чорткові Тернопільської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Катеринівська виправна колонія № 46» про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із хворобою на підставі п. 6 ст. 537 КПК України, -
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним клопотання, просить звільнити його від відбуття покарання у зв`язку із хворобою на підставі п. 6 ст. 537 КПК України.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_4 просить повернути йому подане клопотання без розгляду для подачі до належного суду.
Вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , яка вважає, що клопотання слід задоволити та повернути засудженому ОСОБА_4 подане ним клопотання для подачі до належного суду, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає поверненню засудженому з таких мотивів.
Судом встановлено, що в Чортківський районний суд Тернопільської області надійшло для розгляду після спрямування головою Заліщицького районного суду Тернопільської області ОСОБА_5 від 01.04.2021 року № 597/869/20-1002/2021 клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від подальшого відбування покарання відповідно до п. 6 ст. 537 КПК України.
07 травня 2021 року на розгляд клопотання засуджений доставлений до Чортківського районного суду не був, оскільки був направлений для відбування покарання в ДУ «Катеринівська ВК № 46» та на лікування в ДУ «Шепетівська виправна колонія № 98» Хмельницької області.
Згідно листа від 19.05.2021 року № 5/2474 Державної установи «Шепетівська виправна колонія № 98» вбачається, що 17.05. 2021 року після проходження лікування, засуджений ОСОБА_4 , 1959 року народження, вибув до ДУ «Катеринівська виправна колонія № 46» для подальшого відбування покарання.
09.06.2021 року з листа № 1631 вбачається, що 08.06.2021 року засуджений ОСОБА_4 вибув 08.06.2021 року на лікування до лікарні при «Софіївській виправній колонії № 45».
Судом встановлено, та вказаного факту не заперечував сам засуджений ОСОБА_4 , він продовжує відбувати покарання в ДУ «Катеринівська виправна колонія № 46», однак в даний час тимчасово перебуває на лікуванні в ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19».
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, але за умови, що ця справа відноситься до юрисдикції цього суду, віднесеної процесуальним законом.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
В пунктах 23, 24 та тексті свого рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві керується законом, що приймається парламентом»; фраза «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути «встановленим законом» є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції.
У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.
Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачений пунктами 2 - 4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.
В пункті першому Висновків, які викладені в листі від 1 квітня 2017 року "Узагальнення судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків", Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що в випадку недотримання суб`єктом звернення правил територіальної підсудності, визначеної у ст. 539 КПК, суд не здійснює розгляд по суті клопотання; встановивши, що клопотання (подання) є не підсудним, суд з урахуванням положень ст. 539 КПК вправі прийняти рішення про повернення відповідного клопотання, що забезпечить право суб`єкта звернення на доступ до правосуддя до належного суду.
За таких обставин, незважаючи на те, що на час подачі клопотання засуджений ОСОБА_4 тимчасово знаходився в ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)», однак в подальшому він не був залишений в даній установі для відбування покарання і засуджений не відбуває покарання саме в цій установі, тобто ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)» щодо останнього не є установою відбування покарання згідно зі ст. 11, ч. 3 ст. 18 Кримінально-виконавчого кодексу України, а тому суд вважає за необхідне повернути клопотання засудженому ОСОБА_4 та одночасно роз`яснює його право звернутись з вказаним клопотанням до належного суду - місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 7, 9, 372, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
Клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Катеринівська виправна колонія № 46» та тимчасово перебуває на лікуванні в ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19», про звільнення від відбуття покарання у зв`язку із хворобою на підставі п. 6 ст. 537 КПК України - повернути особі, яка його подала, роз`яснивши йому право на звернення з таким клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом семи днів з часу її оголошення, а для засудженого в той же строк з часу обримання копії ухвали.

Суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 597/869/20

Ухвала набрала законної сили " " __________________ року.

Суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано " " _________________ року.

Секретар: