Справа № 138/62/22
Провадження №11-кп/801/305/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції з ДУ «Могилів-Подільська (№1)» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 січня 2022 року,
якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Некрасове Вінницького району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
-07.07.2012 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до 1020 гривень штрафу;
-20.07.2016 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ст.75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 2 роки;
-13.08.2018 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;
-по даній справі засудженого 21.05.2019 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10.07.2019 вирок Вінницького районного суду від 21.05.2019 змінено в частині застосування ч.4 ст.70 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено у виді 5 років 8 місяців позбавлення волі, зараховано в строк відбування покарання частину відбутого покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 13.08.2018 з 16.01.2018 по 21.05.2019, початок відбування покарання визначено рахувати з моменту ухвалення вироку з 21.05.2019,
-про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

13.01.2022 засуджений звернувся з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, оскільки за час відбування покарання характеризується позитивно, сумлінно ставиться до праці, має 3 заохочення, стягнень відносно нього застосовано не було, тому вважає, що довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_7 підтвердив все викладене в щоденнику індивідуальної роботи, однак все ж таки підтримав своє клопотання в судовому засіданні.
Прокурор та представник ВК №114 заперечували щодо задоволення даного клопотання, оскільки засуджений лише стає на шлях виправлення, однак не довів його.
У своїх висновках суд першої інстанції зазначив, що встановлені в ході судового розгляду обставини об`єктивно свідчать про періодичні, але не системні позитивні зміни у свідомості засудженого ОСОБА_7 , він стає на шлях виправлення, але з огляду на весь період відбування покарання, жодним чином ще не довів свого виправлення, як цього вимагає ст.81 КК України.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 січня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 січня 2022 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Мотиви скасування оскаржуваного судового рішення в апеляційній скарзі засуджений не навів.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Додав, що за весь час відбування покарання дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, на профілактичному обліку не перебуває. Заходи стягнення відсутні.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.
Представник ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія (№114)» повідомлявся належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду.
Клопотань від учасників судового провадження щодо відкладення даного судового розгляду на адресу суду не надходило.
Прокурор та засуджений не заперечували проти проведення апеляційного розгляду у відсутність представника установи, тому відповідно до ч.4 ст.405 КПК України судовий розгляд проведено у його відсутність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, вислухавши думку прокурора, засудженого, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Перевіряючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.

Так, у відповідності до вимог ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Пунктами 2, 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.
Вирішуючи питання про відмову в задоволенні подання установи, суд першої інстанції встановив, що також знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, що ОСОБА_7 засуджений Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.185 ч.2, ст.70 ч.4 до 5 років 8 місяців позбавлення волі. 10.07.2019 року Вінницьким апеляційним судом вирок змінено в частині застосування ст.70 ч.4 КК України (2001 року). На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 13.08.2018 у виді 5 років 8 місяців позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання частину відбутого покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 13.08.2018 в період з 16.01.2018 по 21.05.2019. Початок строку відбування покарання визначено рахувати з моменту ухвалення вироку - 21.05.2019. В решті вирок залишено без змін.
Встановлено, що в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 знаходиться з 16.01.2018 року. Кінець строку відбування покарання ОСОБА_7 16.09.2023 року.
Станом на 20.01.2022 ОСОБА_7 відбув більше ніж 2/3 частини строку покарання, а тому формально підпадає під дію ст.81 КК України.
Положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість його життя поза межами установи виконання покарання без загрози для суспільних інтересів. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Ставлення до праці теж повинно бути взірцевим для інших засуджених.
При вирішенні питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання як суд першої інстанції, так і апеляційний суд враховує поведінку та ставлення до праці засудженого за увесь період відбування покарання.
Встановлено, що під час утримання у Вінницькому УВП (№1) ОСОБА_7 характеризувався посередньо. Заходи стягнення та заохочення не застосовувалися.
Згідно характеристики з ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія №114» ОСОБА_7 теж характеризується посередньо. В установі не працевлаштований, проте виконує роботи по благоустрою колонії. До праці відноситься задовільно, однак потребує контролю з боку представників адміністрації установи при виконанні дорученої роботи. За час відбування покарання має три заохочення (наказ №3 від 10.07.2020, наказ №278-ОД-21 від 01.07.2021, наказ №8-ОД-22 від 05.01.2022) за виконання покладених обов`язків, додержується правил поведінки, оголошено подяку. Заходи стягнення не застосовувалися. Приймає участь у суспільному житті установи, програмах диференційованого виховного впливу лише формально, підтримує соціально-корисні зв`язки з батьком та сестрою шляхом особистих побачень, отримує від них посилки, передачі та бандеролі. Заборгованості за виконавчими листами на виконанні в установі не має. Свою вину згідно з вироком суду визнав повністю. На профілактичних обліках в установі не перебуває.
Під застосування передбачених законодавством заохочувальних норм, зокрема під дію ст.101 КВК України підпадав по відбуттю 1/3 частини строку покарання 26.11.2019 року. Рішенням комісії установи, протокол №22 від 29.11.2019 року відмовлено у переведені до дільниці соціальної реабілітації у зв`язку з тим, що не стає на шлях виправлення.
Під застосування ст.82 КК України (2001 р.) підпадав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 16.11.2020 року. Рішенням комісії, протокол №22 від 30.11.2020 року відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, так як не став на шлях виправлення.
Під застосування ст.81 КК України (2001 р.) підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 26.10.2021 року. Рішення комісії, протокол №20 від 29.10.2021 року відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання у зв`язку з тим, що засуджений не довів своє виправлення.
Також ОСОБА_7 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та внесено до підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених осіб та взятих під варту, оцінено ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення середній.
Колегією суддів враховано також і те, що ОСОБА_7 уже притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення корисливих злочинів, за які відбував як реальну міру покарання, так і з іспитовим строком, проте, це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, внаслідок чого він знову вчинив новий корисливий злочин в період відбування покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 13.08.2018 року.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є законний та обґрунтований. В матеріалах провадження відсутні такі ґрунтовні дані про поведінку засудженого та його особу які свідчать, що процес виправлення в дійсності досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

За таких обставин, колегія суддів враховуючи викладене вважає, що на даний час підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 не має.
Також матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальшого відбування покарання засудженим в ДУ «Могилів-Подільська ВП (№114)» та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

На думку колегії суддів поведінка засудженого може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки наявність у засудженого за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі потягом чотирьох років лише трьох заохочень, підтримання соціально-корисних зв`язків, відсутність в установі на виконанні виконавчих листів, визнання своєї вини у скоєному злочині у даному випадку є недостатнім для доведення ним свого виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого.
Викладені засудженим в ході судового розгляду обставини були в повній мірі перевірені та враховані як судом першої, так і апеляційної інстанції при прийняті рішення.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи наведені засудженим їх не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, -

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 січня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4