Провадження № 1-кп/947/674/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000350 від 04.03.2021 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (підвальне приміщення), раніше судимого: 16.07.2020 року Малиновським районним судом міста Одеси за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, в порядку ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, 04.01.2021 року о приблизно о 13 годині 00 хвилин , повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи біля відділення №85 ТОВ «НОВА ПОШТА», розташована по Адміральскому проспекту, 37, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав із заднього двору вказаного відділення належну ТОВ «НОВА ПОШТА» металеву клітку (що мала 4 колеса для її руху), червоного кольору, серійний номер СЕLL63916, вартістю 2500 гривень, з якою зник із місяця скоєння злочину, а саме покотив дану клітку у невідомому напрямі.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 04.01.2021 року він знаходився біля відділення «НОВОЇ ПОШТИ» і побачив металеву клітку на колесах, яку таємно відкотив на відстань метрів 200 від відділення, та зник з місця вчинення злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, що ОСОБА_5 визнав вину, його щире каяття у скоєному, відсутність у потерпілого вимог матеріального та морального характеру, таособу обвинуваченого, який неодружений, не працює, раніше судимий, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, знов вчинив злочин середньої тяжкості у період іспитового строку, встановленому вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 16.07.2020 року, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 на шлях виправлення не став.
Наведені обставини про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_5 на вчинення злочинів корисливого характеру і про підвищений ступінь його суспільної небезпечності, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Крім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст.ст.69, 75 КК України.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Процесуальні витрати згідно зі ст. 124 КПК України, відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370-374,376, 392, 393, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 16.07.2020 року у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі і остаточно за сукупністю вироків до відбування ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з часу затримання в порядку виконання вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_5 в межах зазначеного кримінального провадження не обирався.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1