Справа №-613/1295/21 Провадження №-1-кп/613/129/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 від 30.06.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , в один із днів у середині квітня 2021 року, близько 01 години ночі, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, незаконно, без дозволу власника, пройшов через відчинені ворота та проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки скоїв крадіжку майна, а саме: автомобільної мийки високого тиску марки «МІОL 82-987», б/в, вартістю 626 грн.; бензопили марки «Partner P350S» б/в, вартістю 1968 грн.; електролобзику марки «YATO YT-82272» б/в, вартістю 1308 грн. та автомобільного компресору марки «URAGAN 90130» б/в, вартістю 346 грн., які знаходились на терасі будинку вказаного домоволодіння та належать ОСОБА_5 , після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4248 грн.
Крім того, ОСОБА_4 , діючи повторно, в один із днів у середині квітня 2021 року, близько 23 години, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, незаконно, без дозволу власника, через зруйновану частину паркану, проник на господарчу територію виробничого комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де зі столу, який знаходився на території за вищевказаною адресою, скоїв крадіжку кутової шліфувальної машини торгової марки «Лепсе» моделі «МШУ 2-230», вартістю 1869 грн., яка належить ОСОБА_6 , після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1869 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, повністю підтвердив фактичні обставини вчинення злочинів, надав показання щодо місця, часу, способу вчинення злочинів так, як вони встановлені судом.

Так, під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що у квітні 2021 року вночі, близько 01 години ночі, йшов із заробітків додому, коли проходив по своїй вулиці, побачив відчинені ворота, зайшов до домоволодіння, з власником якого ОСОБА_4 не був знайомий, та побачив на терасі будинку портативну автомобільну мийку, бензопилу, електролобзик та автомобільний компресор, які він вирішив забрати собі. Вказане майно ОСОБА_4 переніс до лісу, потім повернувся додому, взяв мішок, та переніс викрадене майно з лісу до підвалу свого будинку. Крім того, у квітні 2021 року ввечері, близько 23 години, він проходив по АДРЕСА_4 , повз господарського двору, де здійснює виробничу діяльність раніше знайомий обвинуваченому ОСОБА_6 , через зруйновану частину паркану зайшов до господарського двору та побачив у дворі на столі кутову шліфувальну машину (болгарку), яку вирішив забрати собі. Викрадене майно також переніс до себе додому. Спочатку ОСОБА_4 хотів продати викрадене майно, оскільки майже місяць до цього не мав заробітків та мав потребу в грошах, однак, не наважився продати викрадене майно. Через деякий час до нього приїхали працівники поліції та запитали у нього щодо вищезазначеного майна. ОСОБА_4 відразу зізнався у викраденні майна, та добровільно видав його працівникам поліції, надав показання щодо обставин викрадення вказаного майна, добровільно взяв участь у проведенні слідчого експерименту, в ході якого показав працівниками поліції, де і що він брав, куди поклав, куди переносив та де зберігав. Повідомив, що наразі шкодує про вчинене, розкаюється та зобов`язується в подальшому не допускати подібних вчинків.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, повне визнання ним своєї вини, а також те, що він не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів у добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 по епізоду крадіжки майна, належного ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, та по епізоду крадіжки майна, належного ОСОБА_6 - за ч.3 ст.185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного злочину, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, висловленої ним в судовому засіданні, а також активне сприяння розкриттю злочинів, яке полягало в тому, що обвинувачений добровільно видав працівникам поліції викрадене майно, добровільно брав участь у проведенні слідчого експерименту, під час якого детально показав механізм та розповів обставини вчинення ним злочинів, після зізнання у вчиненні злочинів не змінював своєї позиції, отже надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування злочинів.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, досудовим розслідуванням та судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він офіційно не працює, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується нейтрально, перебуває на обліку в органах Державної служби зайнятості як безробітний.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, а також роз`ясненнями абз. 2 п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, висновок досудової доповіді, а також той факт, що викрадене майно повернуто потерпілим у незміненому стані, потерпілі не мають до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, яке є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, а відтак, наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком на два роки. На період іспитового строку слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався. З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме: 1372 грн. 96 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи від 12.07.2021 № СЕ-19/121-21/14885-ТВ та 1029 грн. 72 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи від 14.07.2021 № СЕ-19/121-21/15047-ТВ.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт № НОМЕР_1 ) на користь держави 1372 грн. 96 коп. (одну тисячу триста сімдесят дві гривні 96 коп.) витрат на проведення судової товарознавчої експертизи від 12.07.2021 № СЕ-19/121-21/14885-ТВ та 1029 грн. 72 коп. (одну тисячу двадцять дев`ять гривень 72 коп.) витрат на проведення судової товарознавчої експертизи від 14.07.2021 № СЕ-19/121-21/15047-ТВ.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:
- автомобільну мийку високого тиску марки «МІОL 82-987», бензопилу марки «Partner P350S», електролобзик марки «YATO YT-82272», автомобільний компресор марки «URAGAN 90130» вважати повернутими власнику ОСОБА_5 ;

- кутову шліфувальну машину торгової марки «Лепсе» моделі «МШУ 2-230», подовжувач марки «Леніра» довжиною 25 м вважати повернутими власнику ОСОБА_6 ;

- диск DVD марки «VERBATIM» 120 min 4.7 GB 16X, на якому містяться відеозаписи слідчого експерименту від 30.06.2021 за участю ОСОБА_4 залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1