Справа № 346/2787/21
Провадження № 1-кп/346/498/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/498/21, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 21.04.2021 року за № 0000068, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорні Ослави Надвірнянського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, непрацюючого, не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказаний кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

20.04.2021 року близько 13:00 год. обвинувачений, перебуваючи в м. Коломия, по вул. Мазепи, поруч з будинком Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського ОЦЗ, вчинив словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 .

В подальшому обвинувачений умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілого, наніс один удар кулаком правої руки в область правого ока, від якого останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою правого очного яблука з крововиливом в передню камеру ока (гіфема) та синців обох повік правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав частково. При цьому обвинувачений суду пояснив, що в квітні 2021 року в м. Коломия, по вул. Мазепи, Івано-Франківської області (біля школи №1), заїжджаючи на стоянку транспортних засобів, мав намір припаркуватися. Перед ним зупинився автомобіль потерпілого, якому він посигналив щоб від`їхав, однак, він продовжував стояти. Тому обвинувачений сказав своєму сину ОСОБА_9 , щоб попросив його від`їхати. Коли потерпілий від`їхав, то почав фотографувати. Син зробив йому зауваження, а він його вдарив в ніс. Обвинувачений, розвернувшись, підійшов до потерпілого з`ясувати за що вдарив його сина, а потерпілий намагався вдарити обвинуваченого, який відхилився і наніс йому удар. Вважає, що конфлікт спровокував потерпілий. Син не був учасником конфлікту, а стояв осторонь, а коли потерпілий мав намір вдарити обвинуваченого, син його притримав, а обвинувачений його вдарив. З приводу спричинення удару його сину в поліцію не зверталися. Зазначає також, що помстився за сина. У випадку, якщо б вони дійшли згоди помиритися, готовий сплатити потерпілому не більше 2 000 грн. відшкодування. Обвинувачений жаліє, що так вийшло, умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому не мав. Цивільний позов потерпілого не визнає.

Однак, незважаючи на часткове визнання обвинуваченим вини, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що приїхав забрати сина зі школи, однак, на стоянці вільних місць не було через будівельні роботи. Під`їхав обвинувачений, який заблокував йому виїзд. Коли відійшли від його автомобіля дружина з дитиною, до нього підійшов син обвинуваченого і сказав, щоб потерпілий звільнив місце, на що він сказав йому почекати. Тоді син показав йому «непристойний жест пальцем». Коли звільнилось місце для паркування, останній не пускав його туди, оскільки мав намір запаркуватися його батько, який підійшов та почав нецензурно ображати потерпілого. Останній хотів зняти вказане на телефон, однак, син намагався вибити його з рук та продовжував висловлюватися нецензурними словами. Сину обвинуваченого потерпілий жодного удару не наносив, а кров на його обличчі могла бути і з носу потерпілого. Конфлікт розпочався з неетичної поведінки обвинуваченого та його сина, які нанесли по одному удару потерпілому, з приводу чого його забрали в лікарню. Стаціонарно він лікувався більше тижня, а потім амбулаторно, досі використовує очні каплі, оскільки втратив зір. Озвучена обвинуваченим сума відшкодування не покриває й половини витрат, які потерпілий поніс через його неправомірні дії. Просить призначити обвинуваченому максимально можливе покарання. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, а саме просить стягнути з обвинуваченого на його користь майнову шкоду (витрати на лікарські препарати та медичні засоби) в розмірі 6 294,15 грн., 25 000 грн. моральної шкоди та 2 500 грн. витрат, пов`язаних з правовою допомогою;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12.05.2021 року та фототаблицями до нього, за участю свідка ОСОБА_11 в присутності двох понятих, згідно з якими свідок, перебуваючи в м. Коломия, по вул. Мазепи, позаду будинку № 4, Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського ОЦЗ (на фото № 1) вказала місце, де безпосередньо відбувся словесний конфлікт 20.04.2021 року між ОСОБА_5 та двома невідомими особами чоловічої статі, а також відтворила (скерувала) кут удару кулаком правої руки в область обличчя (ока) невідомим чоловіком на вигляд 50-55 років, а також кут удару невідомого хлопця на вигляд 18-22 роки, завданого в область обличчя під час вказаної події (а.п. 85-89);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10.06.2021 року, згідно з яким в присутності двох понятих свідок ОСОБА_11 впізнала особу ОСОБА_7 (на фото № 4), якого бачила під час конфлікту, який мав місце 20.04.2021 року близько 13:00 год. в м. Коломия, по вул. Мазепи, Івано-Франківської області, під час якого потерпілому ОСОБА_5 завдано удар в область правого ока (а.п. 90-91);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.06.2021 року та фототаблицями до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_7 в присутності двох понятих, згідно з якими ОСОБА_7 детально вказав про конфлікт, що мав місце між ним та потерпілим 20.04.2021 року близько 13:00 год., а також відтворив кут удару кулаком, що був завданий ним потерпілому ОСОБА_5 в область правого ока, в результаті якого останньому спричинено тілесні ушкодження (а.п. 79-84);

-даними висновку експерта № 98 від 31.05.2021 року - 08.06.2021 року, відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи (обстеження) та медичної карти стаціонарного хворого № 2535 КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, у потерпілого ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у виді забою правого очного яблука з крововиливом в передню камеру ока (гіфема), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та синців обох повік правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.п. 92-94).

Свідок ОСОБА_11 , яка є дружиною потерпілого, в судовому засіданні пояснила, що разом із чоловіком забирали сина зі школи. На парковці вона поклала портфель у автомобіль чоловіка і разом із сином йшли до магазину, однак, дійшовши до дитячої церкви, повернулися та побачила, що чоловік розмовляє із хлопцем. Не встигнувши сісти в автомобіль, до них під`їхав інший автомобіль, що перегородив їм дорогу та підійшов старший чоловік (обвинувачений), який вдарив потерпілого в око, а також завдав удару в ніс і хлопець. Вони стояли від свідка на відстані 10 кроків. Початку конфліктної ситуації свідок не бачила, чи були словесні претензії не пам`ятає. Коли потерпілий сказав їй телефонувати в поліцію, вказані особи сіли в транспортний засіб та поїхали.

Свідок ОСОБА_9 , який є сином обвинуваченого, в судовому засіданні пояснив, що його батько ОСОБА_7 мав намір зупинитися на паркові та сказав йому повідомити потерпілого, щоб останній від`їхав. Коли свідок вийшов із автомобіля, а батько поїхав паркуватися, потерпілий намагався зняти його на телефон. Свідок відвернув телефон в сторону, а потерпілий вдарив його «з голови в ніс». Батько це все бачив та підійшов з`ясувати причину. Думаючи, що потерпілий вдарить батька, він відштовхнув потерпілого, а батько вдарив останнього в обличчя. Свідок разом з батьком сіли в автомобіль та поїхали, про те, що потерплій викликатиме поліцію не чув. За медичною допомогою свідок не звертався, однак, відчував декілька днів біль у носі.

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які є близькими родичами відповідно дружиною потерпілого та сином обвинуваченого.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази, надані стороною обвинувачення в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що кожен доказ, а саме покази обвинуваченого, потерпілого, протоколи проведення слідчих експериментів та пред`явлення для впізнання з фототаблицями до них, є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_7 .

Суд, оцінивши докази у відповідності до ст.94 КПК України, та провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст.337 КПК України, приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що становить 850 грн., враховуючи наявність пом`якшуючих обставин, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. У вирішенні цивільного позову покладається на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого зазначає, що факт спричинення тілесних ушкоджень мав місце, що підтверджується висновком експерта, а також не заперечується обвинуваченим, що під час вказаної конфліктної ситуації ним нанесений удар потерпілому. Однак, захисник вважає, що умисел обвинуваченого на спричинення легких тілесних ушкоджень не доведено, тому кримінальне провадження слід закрити за відсутністю складу правопорушення, у вирішенні цивільного позову, щодо якого висловився обвинувачений, покладається на розсуд суду.

Суд, щодо позиції прокурора в частині наявності пом`якшуючих обставин, вважає за необхідне звернути увагу на послідовну практику Верховного Суду, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19 від 15.11.2021 року.
Однак , обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження не визнав усіх обставин кримінального правопорушення, зокрема, вину визнав частково, його захисник просив закрити кримінальне провадження, посилаючись, у тому числі, на відсутність доведеності його умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, тобто не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на часткове визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.
Суд враховує особу винного, який не судимий (а.п.72), на обліках в психіатричному та в наркологічному кабінетах не перебуває (а.п. 70, 71).

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст.125 КК України, а саме у виді штрафу, оскільки необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, на думку суду, буде саме такий вид покарання.

Цивільний позов потерпілого в частині відшкодування майнової шкоди, а саме витрат на його лікування в розмірі 6 294,15 грн. та про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 2 500 грн.підлягає повному задоволенню, оскільки вони підтверджені належними і допустимими доказами, а саме відповідними квитанціями, чеками, актом виконаних робіт (а.п. 26-48).

Вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди суд вирішує з урахуванням глибини і тривалості його душевних страждань. Суд бере до уваги перенесені потерпілим фізичні страждання, нервові потрясіння, душевні переживання, а також необхідність прикладення зусиль для відновлення звичайних життєвих зв`язків, порушених протиправною поведінкою обвинуваченого. Тому з урахуванням засад розумності та справедливості розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає як 2 000 гривень, а заявлений потерпілим розмір такого відшкодування (25 000 грн.) є явно завищеним та не відповідає тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень та перенесених страждань.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 129, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , 6 294(шість тисячі двісті дев`яносто чотири) гривні 15 копійок відшкодування майнової шкоди (витрат на лікування), 2 000 (дві тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди та 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 відмовити в зв`язку з їхньою безпідставністю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1