Справа № 461/917/22
Провадження № 1-кс/461/790/22
УХВАЛА
Іменем України
21.02.2022 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно
в с т а н о в и в:

Слідчий СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , а саме: нежитлове приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 21,6 кв.м, реєстраційний номер 236; квартира, що за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 61,7 кв.м, реєстраційний номер 236.

Слідчий обґрунтовує своє клопотання тим, що 31 січня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Слідчий зазначив, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 21,6 кв.м, реєстраційний номер 236 та квартира, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею: 61,7 кв.м, реєстраційний номер 236. Слідчий стверджує, що метою накладення арешту на майно є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Відтак просить клопотання задоволити.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходиться майно, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі ст.107 КПК України фіксування судового процесу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000980 від 03.12.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367КК України.

31січня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить: нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 21,6 кв.м, реєстраційний номер 236; квартира, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею: 61,7 кв.м, реєстраційний номер236.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження суд повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення суд, згідно ст. ст. 94, 012">132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для обвинуваченого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зі змісту клопотання вбачається, що слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на майно підозрюваного з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 8 ст.170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Однак, в матеріалах клопотання відсутній цивільний позов, відтак відсутні підставі для накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Окрім того, слід зазначити, що санкція частини 1 ст.367 КК України, у вчинення якої підозрюється ОСОБА_5 , не передбачає покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є необґрунтованим та безпідставним, оскільки слідчим не доведено необхідність його задоволення, в матеріалах клопотання відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, передано чи відчужено, крім того, не надано і самого цивільного позову. Наведені слідчим обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою відшкодування шкоди, а іншої мети слідчим у клопотанні не зазначено та не доведено доданими до клопотання матеріалами наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 170 КПК України.

З врахуванням наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що заявлене клопотання є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1