УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокурора ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:
Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з заявою про відвід слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від розгляду скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 від 26.05.2021 про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні № 420 131 100 000 010 29 від 25.11.2013.

На обґрунтування заяви прокурор зазначив, що у зв`язку з тим, що скарга подана на постанову прокурора Офісу Генерального прокурора, тобто на рішення посадової особи органу прокуратури, який знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м.Києва, суддя ОСОБА_5 не уповноважена на її розгляд цієї скарги та у силу ст. 304 КПК України мала повернути скаргу заявнику.

Крім того, прокурор зазначив, що під час розподілу зазначеної скарги вбачаються ознаки маніпулювання її ініціатором системою розподілу справ, оскільки останнім подано декілька аналогічних скарг, однак від низки скарг заявник у подальшому відмовився, залишивши лише скаргу на розгляді у слідчого судді ОСОБА_5 , що свідчить про упередженість останньої.

У зв`язку з викладеним прокурор просив відвести слідчого суддю ОСОБА_5 від розгляду скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволенні заяви, оскільки вбачав наявними ознаки упередженості слідчого судді ОСОБА_5 .

Суддя, заслухавши доводи прокурора, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку про таке.
Статтею 75 КПК України визначений перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу.
До однієї з підстав, яка унеможливлює участь судді у розгляді справи, є наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Суд бере до уваги, що з моменту ратифікації Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини(далі ЄСПЛ), та у силу ст. 9 КПК суд під час розгляду кримінального провадження зобов`язаний керуватися рішеннями ЄСПЛ.

Згідно з п.12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради Європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість з боку суддів. Під час ухвалення судових рішень судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.
Надаючи оцінку доводам заяви, суддя відмічає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Неупередженість судді та суду передбачає відсутність будь-якої зацікавленості під час відправлення правосуддя, об`єктивність і повну безсторонність щодо учасників процесу.

Практика Європейського суду з прав людини сформулювала зміст такої категорії як «безсторонній суд», що включає суб`єктивний та об`єктивний критерії.
Суб`єктивний критерій означає, що суд має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; об`єктивний - що суд має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.
Отже, суб`єктивну складову категорії «безсторонній суд» утворює наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Таким чином, ознакою суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку суду умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його об`єктивності.
ЄСПЛ у справі «Фей проти Австрії» зазначив, що для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.
Таким чином, безсторонність суду може викликати сумніви, коли є підстави побоюватися, що суд перебуває у прямій чи опосередкованій службовій, фінансовій, політичній тощо залежності від сторони у справі.
Прокурор, обґрунтовуючи підстави відводу судді ОСОБА_5 , зазначив, що скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 від 26.05.2021 про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні № 420 131 100 000 010 29 від 25.11.2013 не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва, що у силу ст. 304 КПК є підставою для повернення скарги.

Отже, розгляд слідчим суддю ОСОБА_5 скарги по суті свідчить про її упередженість.

Водночас з матеріалів скарги вбачається, що прокурорами Офісу Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у зазначеному провадженні, однак, досудове розслідування у ньому проводить Центральний апарат Державного бюро розслідувань, який фактично розташований за адресою м. Київ, вул. С. Петлюри, 15, що за адміністративно-територіальним поділом віднесено до Шевченківського району м. Києва.

У силу вимог КПК територіальна підсудність клопотань та скарг учасників кримінального провадження визначається місцем знаходження відповідного органу, який здійснює досудове розслідування у такому кримінальному провадженні.
Наведене свідчить про необґрунтованість доводів прокурора щодо порушення територіальної підсудності розгляду ініційованої адвокатом ОСОБА_6 скарги та відсутності у судді ОСОБА_5 повноважень на її розгляд.

Крім того, прокурор у своїй заяві зазначив, що скаржник подав до Шевченківського районного суду м. Києва низку тотожних за своїм змістом скарг, однак у подальшому звернувся до інших слідчих суддів з заявами про закриття провадження за цими скаргами, заливши скаргу на розгляді слідчого судді ОСОБА_5 , що також свідчить про упередженість судді.

Однак, наведена обставина не підтверджує безпосередню зацікавленість слідчого судді ОСОБА_5 у розгляді заяви адвоката ОСОБА_6 чи її прихильність до заявника або необ`єктивне ставлення до сторони обвинувачення.

Крім того, ініціатором відводу не надані фактичні докази впливу слідчим суддею ОСОБА_5 на порядок розподілу скарги адвоката ОСОБА_6 чи впливу на інших суддів під час вирішення скарг. Зазначене спростовує доводи прокурора про упередженість судді ОСОБА_5 у розгляді зазначеної скарги та наявності уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Отже, доводи прокурора про наявність підстав для висновку про упередженість слідчого суддіОСОБА_5 ґрунтуються на припущеннях, тобто не можуть розглядатися як обґрунтовані та вказувати на наявність у слідчого судді будь-яких зв`язків, прихильності чи упередженості щодо сторін кримінального провадження.

Таким чином, наведене прокурором не створює сумнівів щодо неупередженості суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, суд
у х в а л и в :
У задоволенні заяви прокурора ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1