ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2396/21 Справа № 213/3419/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні к кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 345 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань визначено остаточне покарання - 6 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2021 року, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 6 (шість) років позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання частково відбуте за вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2021 року покарання ( за правилами частини 5 ст.72 КК України).
Вирішено долю речових доказів та процесуальні витрати.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, будучи особою, стосовно якої 05.08.2019 року оголошено розшук у кримінальному провадженні № 0001365 від 30.07.2019 року за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, 25 вересня 2019 року в ранковий час, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Ринок ПАТ «Південний ГЗК» по вул. Подлєпи в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу, прослідував до салону маршрутного автобусу «Рута», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався за маршрутом №266 (кільце «ПівдГЗК» - пл.Визволення).
При цьому ОСОБА_7 з вулиці був помічений поліцейськими Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, які виконували покладені на них службові обов`язки з розшуку та затриманню ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 06.07.2019 року про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7
Намагаючись затримати ОСОБА_7 - виконати ухвалу слідчого судді, поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , приблизно о 09.45 годині того ж дня прослідували до салону зазначеного маршрутного автобуса, пред`явили ОСОБА_7 службові посвідчення, представились та попросили його залишити салон автобусу, і прослідувати за ними до Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
ОСОБА_7 відмовився виконувати законні вимоги поліцейських та намагався чинити їм опір, у зв`язку з чим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи відповідно до вимог ст.ст.42, 44 Закону України «Про національну поліцію», застосували до нього фізичну силу та примусово вивели з салону автобусу на зупинку громадського транспорту.
Відразу ж після цього ОСОБА_7 , достеменно знаючи, що поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є працівниками правоохоронного органу, та виконують покладені на них службові обов`язки, пов`язані з його розшуком та затриманням як підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину, дістав з правої кишені штанів предмет, схожий на полотно від канцелярських ножиць, та умисно завдав ОСОБА_10 гострими крайками полотна два удари в ділянки обох нижніх кінцівок та один удар в ділянку великого пальця лівої руки, а ОСОБА_9 - два удари в ділянку обох зап`ястків рук, після чого був затриманий зазначеними поліцейськими.
Протиправними діями ОСОБА_7 працівнику правоохоронного органу Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді колотих ран обох стегон та різаної рани першого між пальцевого проміжку лівої кисті, а працівнику правоохоронного органу Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 - легкі тілесні ушкодження у вигляді різаних ран в області лівого зап`ястку та 1-го пальця правого зап`ястку.
Також, 22 квітня 2020 року ОСОБА_7 приблизно о 22:00 годині, знаходячись на вул. Панаса Мирного в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_11 з мобільним телефоном в руках. Реалізуючи такий, що раптово виник, умисел на відкрите викрадення зазначеного телефону, ОСОБА_7 прямував за маршрутом руху потерпілої ОСОБА_11 та намагався розпочати з нею розмову, а знаходячись біля будинку 29 на цій же вулиці, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії мають відкритий характер, відкрито схопив потерпілу руками за тулуб, внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала на землю, застосувавши, таким чином, насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, та, застосувавши фізичну силу, дістав з правої кишені одягнутої на потерпілій куртки належний їй мобільний телефон «Xiaomi» модель «Redmi 7 (M1810F6LG) 2/16 Gb», вартістю 1983,33 грн. Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши таким чином ОСОБА_11 майнової шкоди на зазначену суму.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та постановити в цій частині новий вирок, яким призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції надто суворий, і не відповідає ступеню тяжкості скоєного правопорушення.
Апелянт просив врахувати його щире каяття, те, що він співпрацював зі слідством, має матір пенсійного віку, і він є єдиним годувальником у сім`ї.
Прокурор також подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок суду першої інстанції в частині визначених обставин, які пом`якшують вину ОСОБА_7 .
Просив виключити з мотивувальної частини вироку обставини, які пом`якшують вину обвинуваченого щире каяття та відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_11 шляхом повернення викраденого.
В іншій частині вирок суду просив залишити без змін.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції необгрунтовано визнано доведеним наявність пом`якшуючих обставин, оскільки обвинувачений не виявив бажання виправити ситуацію, шкода була відшкодована працівниками поліції шляхом повернення телефону потерпілій, тобто висловлене обвинуваченим каяття є удаваним, спрямованим на уникнення покарання.
Прокурор наголосив, що в обвинувальному акті та у дебатах сторона обвинувачення ці обставини не зазначала та судом матеріали досудового розслідування, які б підтверджували наявність пом`якшуючих обставин, не досліджувались, а тому, на думку прокурора, суд першої інстанції безпідставно врахував ці обставини.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.
Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставин, що обтяжують покарання.
Судом першої інстанції було враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий за скоєння тяжких злочинів, має незняті і непогашені судимості, за місцем проживання характеризується задовільно.
Судом першої інстанції також було враховано те, що обвинувачений двічі відбував реальний термін покарання, однак після звільнення належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення обвинувачений не став, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, і тому не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо того, що вирок суду першої інстанції є надто суворим.
Колегія суддів не приймає також доводи апеляційної скарги щодо наявності у обвинуваченого матері пенсійного віку, і стосовно того, що він є єдиним годувальником у сім`ї, оскільки вказані обставини існували і на момент вчинення вказаних злочинів, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого, а тому не є підставою для задоволення його апеляційної скарги.
Враховуючи обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину, ризик небезпеки для суспільства, а також фактор ризику вчинення обвинуваченим аналогічного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.
Щодо апеляційної скарги прокурора, колегія суддів зазначає, що відповідно до роз`яснень, що містяться у абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України N 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, рішення суду про встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Щире каяття передбачає визнання особою факту вчинення злочину, визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.
Оскільки наявність щирого каяття обвинуваченого було встановлено судом першої інстанції, а також підтверджено самим обвинуваченим в його апеляційній скарзі, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги прокурора в частині відсутності щирого каяття обвинуваченого.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги прокурора в частині відсутності факту відшкодування шкоди, оскільки судом першої інстанції було встановлено, що шкода потерпілій була відшкодована шляхом повернення викраденого телефону, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності також пом`якшуючої обставини.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурора залишити без задоволення, а вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурора на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України залишити без задоволення.
Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 345 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3