Справа №:755/8914/21
Провадження №: 1-кс/755/4241/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2021 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002121 від 24 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_3 звернувся в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою до слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва на рішення керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002121 від 24 листопада 2020 року.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 02 вересня 2021 року надіслав засобами поштового зв`язку прокурора вищого рівня Дніпровської окружної прокуратури м. Києва скаргу у порядку ст. 308 КПК України на недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування. 20 вересня 2021 року отримано лист керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва від 10 вересня 2021 року № 10.54-50-4221ВИХ-21, яким ОСОБА_3 повідомлено про те, що підстав для розгляду вказаної скарги відповідно до вимог ст. 308 КПК України не встановлено. Зі змісту листа слідує, що прокурором ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні його скарги і таке рішення оформлено листом. Вказане рішення є незаконним та необґрунтованим, так як упродовж всього строку досудового розслідування даного проступку, а це майже рік, дізнавачем не проведено жодної слідчої (процесуальної) дії. При відмові у задоволенні скарги прокурор вищого рівня не надав оцінку ефективності досудового розслідування та процесуального керівництва та не з`ясував, зокрема, чому прокурором вказівки у кримінальному провадженні з розслідування проступку надані лише надані лише у кінці травня 2021 року, тобто більш ніж через 6 місяців після початку досудового розслідування; чим було обумовлене надання вказівок у червні 2021 року та чи були виконані на цю дату вказівки прокурора від 21 травня 2021 року; чи виконані вказівки прокурора від 21 травня 2021 року та 17 червня 2021 року станом на 10 вересня 2021 року; якщо не виконані, то яка об`єктивна причина їх невиконання; чи було ініційовано питання про притягнення дізнавача до відповідальності за ст. 185-8 КУпАП, тощо. Наслідком цього є порушення прокурором прав потерпілої на розгляд кримінального провадження у розумні строки. З цих підстав просить скасувати рішення прокурора керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, проте направив заяву, у якій просить розглядати скаргу без його участі, доводи скарги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

У судове засідання від прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 надійшли письмові заперечення щодо скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, відповідно до якої під час розгляду скарги на недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002121 від 24 листопада 2020 року встановлено, що процесуальним керівником двічі надано письмові вказівки дізнавачу від 21 травня 2021 року та 17 червня 2021 року (копії вказівок додано) із зазначенням строку виконання. Крім того, Дніпровською окружною прокуратурою скеровано лист до Відділу дізнання Головного управління НП у м. Києві про проведення службової перевірки щодо дізнавачів та їх безпосередніх керівників, у тому числі у кримінальному провадженні № 0002121 від 24 листопада 2020 року, за результатами якого дізнавач ВД Дніпровського УП ОСОБА_7 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності (копія відповіді від 06 серпня 2021 року додається). Враховуючи викладене, відповідно до ст. 308 КПК України підстав для надання прокурору обов`язкових для виконання вказівок щодо строків вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень не вбачається, а відповідна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Вивчивши доводи скарги, заперечення прокурора, дослідивши надані до скарги докази, слідча суддя встановила таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається з матеріалів, долучених до скарги, лист керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва від 10 вересня 2021 року № 10.54-50-4221ВИХ-21 направлено ОСОБА_3 15 вересня 2021 року, він отримав та ознайомився з ним лише 20 вересня 2021 року.

Скаргу на рішення прокурора від 10 вересня 2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 подав 21 вересня 2021 року. Враховуючи викладене, ОСОБА_3 не пропустив строки для оскарження рішення керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 110 КПК України, процесуальним рішенням є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого.

Згідно ч. 3 цієї статті, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Таким чином, випадок, коли прокурор вищого рішення відмовляє у задоволенні скарги у порядку ст. 308 КПК, з огляду на можливість оскарження такого рішення до слідчого судді у порядку ч. 1 ст. 303 того ж Кодексу є випадком для якого прийняття постанови у порядку ст. 110 Кодексу, є прямо передбаченим цим Кодексом.

Коли прокурор вищого рішення задовольняє скарги у порядку ст. 308 КПК, він надає відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень.

Тобто, КПК України містить у собі визначений порядок, як має діяти прокурор вищого рівня при розгляді скарг у порядку ст. 308 КПК України.

У статті ж 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).

Офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України міститься, зокрема, у рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011. У цьому рішенні Конституційний Суд України, серед іншого, відзначив, що «права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі положень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист».

На рівні конкретних кримінальних процедур захист прав, свобод та інтересів особи від порушень з боку держави, її правоохоронних органів реалізується через механізми контролю за рішенням прокурора вищого рівня, прийнятого згідно ст. 308 КПК, з боку слідчого судді.

У цій ситуації суб`єкт оскарження фактично реалізував свою компетенцію без урахування вимог ст. 110 КПК України.

Так, слідчий суддя вважає, що лист за підписом керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва, який надійшов у відповідь на скаргу щодо недотримання розумних строків досудового розслідування, не може бути визнаний належним процесуальним рішенням, яке у відповідності до п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути оскаржено на досудовому провадженні до слідчого судді, оскільки прокурором не приймалось рішення про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків, в розумінні ст. 110 КПК України.

Тим самим, в порушення вимог ст. 308 КПК, прокурором вищого рівня у визначений законодавством строк скаргу розглянуто не було, оскільки належне процесуальне рішення не прийнято, чим порушено права заявника.

При підході, який застосував суб`єкт оскарження, виникає ризик того, що фактично особа позбавляється права на звернення до суду за захистом.

Адже є очевидним, що рішення у формі листа не може бути скасоване.

У той час, як згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Тобто, прокурор не міг, з точки зору ст.ст. 2, 9 КПК України, діяти інакше, ані ж передбачає цей Кодекс.

Проте цього не сталося і тим самим прокурором не дотримано порядок, встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура) щодо послідовності (кроків) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій.

У даній справі, права заявника порушені, а тому підлягають захисту.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України саме до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У цьому випадку, як убачається з матеріалів провадження, суб`єктом оскарження всупереч норм КПК України з метою унеможливлення свого захисту прав особою, яка подала скаргу, порушено порядок установлений КПК щодо розгляду скарги, та розгляду її з використанням іншого порядку, у поза процесуальний спосіб фактично переведено у інший статус, який сприймати, як законний та діючий, через призму норм кримінального процесуального законодавства України, неможливо.

Разом з тим дійсним є те, що рішення керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва від 10 вересня 2021 року за № 10.54-50-4221ВИХ-21 (у формі листа) про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24листопада 2020 року за № 0002121, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, сформоване без дотримання вимог ст. 110 КПК України, а тому відповідно і не може бути скасоване у порядку п. 1 ч. 2 ст. 307 того ж Кодексу.

Водночас згідно п. 17 узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування», судом касаційної інстанції констатується, що неоднаково у судовій практиці вирішується питання формулювання резолютивної частини ухвал слідчих суддів, постановлених за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого прокурора при застосуванні заходів безпеки, формулювання резолютивної частини в таких випадках залежить від конкретного предмета розгляду: якщо слідчим чи прокурором не було належним чином розглянуто питання про застосування заходів безпеки, то у такому випадку слідчий суддя може їх зобов`язати відповідне питання розглянути; якщо ж таке питання було розглянуте і особі було необґрунтовано відмовлено в застосуванні заходів безпеки, то у такому випадку слідчий суддя уповноважений зобов`язати відповідальну особу такі заходи застосувати.

У цій ситуації має місце саме перший випадок (якщо слідчим чи прокурором не було належним чином розглянуто питання, то у такому випадку слідчий суддя може їх зобов`язати відповідне питання розглянути), так як є дійсним факт прийняття рішення з порушенням порядку та процедури для його ухвалення.

Враховуючи зазначене, слідча суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню шляхом зобов`язання керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 розглянути скаргу адвоката ОСОБА_3 від 02 вересня 2021 року на недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002121 від 24 листопада 2020 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у порядку передбаченому ст. 308 КПК України та з урахуванням положень ст. 110 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 110, 303-309, 369-372, 376 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :
скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002121 від 24 листопада 2020 року задовольнити частково.

Зобов`язати керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 розглянути скаргу адвоката ОСОБА_3 від 02 вересня 2021 року на недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002121 від 24 листопада 2020 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у порядку передбаченому ст. 308 КПК України та з урахуванням положень ст. 110 КПК України.

В іншій частині у задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя: ОСОБА_1