Справа № 461/1441/22
Провадження № 1-кс/461/1040/22
23.03.2022 року м. Львів
Стверджує, що накладення вказаного арешту призводить до порушення прав заявника та законних інтересів власника на належне йому майно.
В судове засідання заявник не з`явився, в клопотання просив проводити розгляд вказаного клопотання без його участі, тому слідчий суддя прийшов до переконання про можливість розгляду справи у відсутності заявника.
Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явився, старший слідчий ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 подав клопотання про розгляд вказаного клопотання без його участі та повідомив, що проти його задоволення не заперечує, оскільки на даний час проведено всі необхідні експертизи. З врахуванням цього та зважаючи на встановлені КПК України строки розгляду клопотання суд прийшов до висновку про можливість розгляду вказаного клопотання у їх відсутності.
Вивчивши матеріали клопотання, матеріали справи про накладення арешту на майно, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Стаття 7 та 16 КПК України передбачають, що одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права, законність та недоторканість права власності.
Дане кримінальне провадження порушено за фактом ДТП, яке мало місце 08.03.2022 р. біля 11.55 год. на автодорозі «Київ-Чоп», що в межах с. Нагірне Стрийського району Львівської області, водій автомобіля «БМВ-530» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , 1982 р.н., керуючи т/з в сторону до м. Чоп, при входженні у правосторонній поворот, не справився із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із мікроавтобусом «Фольцваген Крафтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , 1987 р.н. Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «БМВ» ОСОБА_7 , 1952 р.н. отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці події, а водій ОСОБА_6 та пасажир ОСОБА_8 , 1953 р.н. отримали тілесні ушкодження та госпіталізовані до Сколівської ЦРЛ.
Крім того, згідно клопотання старшого слідчого ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 23.03.202 р., вбачається що у вказаному кримінальному провадженні на даний час проведено всі необхідні експертизи, а тому потреба у арешті вказаного автомобіля відпала.
Відповідно до положень ч.1,4 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.
Згідно зі ст.1 Першого проколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 цього Кодексу.
А тому приходжу до переконання, що, потреба у подальшому арешті автомобіля марки «Фольцваген Крафтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить: ОСОБА_3 , відпала, оскільки органом досудового розслідування вже проведено всі необхідні слідчі дії з вказаними автомобілем, та інших слідчих дій щодо нього не планується.
Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1