Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

14 вересня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000171 за апеляційною скаргою прокурора Волинської обласної прокуратури - ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2020 року за обвинуваченням :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцька Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не судимого;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.229 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, не судимого;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.229 КК України,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №0000171 стосовно ОСОБА_5 закрито та звільнено його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.229 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 цього Кодексу (далі КК).
Кримінальне провадження №0000171 відносно ОСОБА_10 закрито та звільнено його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.229 КК, на підставі п.2 ч.1 ст.49 цього Кодексу.
Цивільний позов «The Procter & Gamble Company» до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожного окремо залишено без розгляду.
Цивільний позов «Henkel AG &Co.KGaA» до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожного окремо - залишено без розгляду.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного зокрема, в доход держави по 7445 грн. 21 коп. судових витрат у справі за проведення судових експертиз.
Скасовано арешт, накладений на майно згідно ухвал слідчих суддів від 02.11.2016, 10.05.2017, 12.01.2017, 03.02.2017.
Також судом вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 просить суд вказану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотань сторони захисту про звільнення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.229 КК, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
На обґрунтування цих вимог зазначив, що суд невірно застосував положення п.2 ч.1 ст.49 КК, оскільки строк звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.229 КК в даному випадку згідно п.3 ч.1 ст.49 цього Кодексу складає п`ять років.
Також доводить, що місцевим судом в порушення вимог 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) необґрунтовано залишено поза увагою позиції прокурора та представників потерпілого, які заперечували проти задоволених клопотань з підстав передчасності прийняття рішення про їх задоволення та необхідності проведення судового розгляду кримінального провадження в повному обсязі.

Ухвалою колегії суддів Третьої судової палати касаційного кримінального суду Верхового Суду від 02.11.2020 задоволено подання голови Волинського апеляційного суду та матеріали кримінального провадження №161/91/78/17 стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з апеляційною скаргою прокурора Волинської області направлено до Рівненського апеляційного суду для розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, міркування представника потерпілого ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційні вимоги прокурора, думку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 про безпідставність апеляційних вимог і залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За приписами ст.409 КПК, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст.413 КПК, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного, на його думку, застосування судом першої інстанцій положень ст.49 КК та звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст.229 у зв`язку із закінченням строків давності, апеляційний суд виходить з наступного.

Аналіз законодавства, яке регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, дає підстави для висновку, що строк давності - це передбачений ст.49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст.12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст.285, ч. 4 ст.286, ч. 3 ст.288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у незаконному використанні впродовж 2016 року березня 2017 року знака для товарів і послуг, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, чим завдали матеріальної шкоди у великому розмірі, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.229 КК, санкція якого встановлює покарання у виді штрафу від трьох тисяч до десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та, у відповідності до ч.4 ст.12 КК, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подали до суду клопотання про їх звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження в цій частині, яке підтримали у судовому засіданні.
Пунктами 2, 3 ч.1 ст.49 КК передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК.
При цьому, згідно ст.51 КК, якою визначено види покарань, вбачається, що найменш суворим видом покарання є штраф, а найбільш суворим позбавлення волі (строкове та довічне відповідно).
Системний аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що трирічний строк для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується у разі вчинення злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більш двох років, або інше, більш м`яке покарання, в тому числі і штраф.
Висловлені представником доводи щодо необхідності перевірки місцевим судом обставин, передбачених ч.ч.2, 3 ст.49 КК позбавлені підстав, оскільки дані про ухилення кожного із обвинувачених від досудового розслідування, суду чи вчинення нового злочину в матеріалах справи відсутні. Не надано таких даних і під час апеляційного розгляду.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо звільнення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.229 КК, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК, та закриття кримінального провадження щодо кожного із них.
З огляду на викладене, ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог як кримінального процесуального закону, так і закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2020 року, у кримінальному провадженні №0000171, стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.229 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 без задоволення.
Ця ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3