Номер провадження: 11-кп/813/2553/21
Номер справи місцевого суду: 501/842/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Іллічівського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2021 року, у об`єднаному кримінальному проваджені №0000285 від 30.03.2018 року, №0000797 від 03.07.2014 року, №0000304 від 04.04.2018 року, №0000787 від 16.08.2018 року відносно:
ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04.12.2021 включно, з визначенням розміру застави;
ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України;
ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України,
установив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 09.12.2021 року під час судового розгляду об`єднаних кримінальних проваджень №0000285 від 30.03.2018 року, №0000797 від 03.07.2014 року, №0000304 від 04.04.2018 року, №0000787 від 16.08.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК Українибуло відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченої про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04.02.2022 року включно, з визначенням розміру застави у розмірі 19599921 грн.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років із конфіскацією майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати, а саме обвинувачена ОСОБА_6 може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні зокрема, її чоловіка обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , що свідчить про неможливість застосування відносно неї більш м`яких запобіжних заходів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 не погодилась із оскаржуваною ухвалою з огляду на наступне:
- поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що прокурором не доведено та жодних чином не підтверджено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України;
- звертає увагу суду, що її тримання під вартою без обвинувального вироку порушує її конституційні права, оскільки вона перебуває під вартою з 15 листопада 2017 року, що з урахуванням Закону Савченко» становить вже вісім років, а санкція статті передбачає покарання віл 5-ти до 12- ти років позбавлення волі.
Посилаючись на викладені обставини, обвинувачена ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного пристрою.

Позиції учасників судового розгляду.

Апеляційний суд, звертає увагу на положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України відповідно до якої, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

У зв`язку із викладеним, апеляційний суд, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 та ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не прибули, про час та місце розгляду подання були повідомлені належним чином, причин неприбуття не повідомили, з клопотанням про відкладення судового розгляду не звертались.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді в Іллічівському міськрайонному суді Одеської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження №0000285 від 30.03.2018 року, №0000797 від 03.07.2014 року, №0000304 від 04.04.2018 року, №0000787 від 16.08.2018 року відносно: ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України; ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, погодився з доводами прокурора, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, на даний час не зникли та продовжують існувати.

Переглядаючи оскаржену ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним із існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі обвинуваченої і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання нею процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які є посилання в клопотанні, оскільки є виключно його припущенням, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку що ризик того, що обвинувачена ОСОБА_6 може переховуватись від суду не зменшився, зважаючи на обставини інкримінованих злочинів, які вчинені за попередньою змовою, у процесі яких обвинувачена посягала не тільки на чуже майно, а й на право на нього, що в свою чергу характеризується прямим умислом і корисливими мотивами, розміру завданої майнової шкоди, а також можливої міри покарання, яка може бути їй призначена у разі визнання винуватою (позбавлення волі від 5 до 12 років із конфіскацією майна), тому приймаючи до уваги той факт, що обвинувачена, будучи обізнаною про ступінь тяжкості пред`явленого обвинувачення та покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винною, підвищують ризик переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та інших обвинувачених, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від вказаних осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин вказаний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 та дають апеляційному суду можливість дійти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Доводи обвинуваченої про те, що вона на даний час фактично вже відбула можливо призначене її покарання, на думку апеляційного суду, виходять за межі розгляду апеляційної скарги, яка стосується законності та обґрунтованості ухвали суду про продовження дії запобіжного заходу. Питання покарання, яке може бути призначено в разі визнання її винною, зарахування строку попереднього ув`язнення до цього покарання вирішується судом при прийнятті остаточного рішення за результатами розгляду кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Іллічівського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, в рамках об`єднаного кримінального провадження №0000285 від 30.03.2018 року, №0000797 від 03.07.2014 року, №0000304 від 04.04.2018 року, №0000787 від 16.08.2018 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3