Провадження № 11-кп/4820/757/21
Справа № 671/599/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000504 від 23.10.2020 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Волочиського районного суду від 07 жовтня 2021 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Волочиського районного суду від 07 жовтня 2021 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 задоволено.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , одруженому, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, із середньою освітою, тимчасово непрацюючому, раніше не судимому,

продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 05 грудня 2021 року включно.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що продовжують існувати ризики передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а тому з урахуванням ступеня тяжкості та суспільної небезпеки злочину у якому обвинувачується ОСОБА_6 , особи обвинуваченого, тяжкості можливого покарання у разі визнання обвинуваченого, винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам визначеним у ст.177 КПК України, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Волочиського районного суду від 07.10.2021 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував практику Європейського суду з прав людини, згідно якої обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Зі сплином певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри не є підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.
Нормами глави 27 розділу ІV КПК України не передбачено порядку продовження чи зміни запобіжного заходу, оскільки Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2017 визнано неконституційними положення ч.3 ст.315 КПК України.
Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під ватрою, суд не врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Тривалість тримання ОСОБА_6 під вартою - майже рік, не може обґрунтовуватися прокурором одним лише існуванням обґрунтованої підозри, оскільки цього вже недостатньо.
Недоведеними є ризики визначені п.п.1, 3 ст.177 КПК України, на які прокурор посилається у клопотанні.
Так свідки та потерпілі надали показання щодо кримінального провадження під час досудового розслідування. При цьому прокурор не обґрунтував та не підтвердив належними доказами, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків ДТП та потерпілу з метою зміни їх показань на свою користь або намагався контактувати з вказаними особами. Обвинувачений ОСОБА_6 не переховувався та не перебував у розшуку.
Крім того, захисник обвинуваченого вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, кримінальне правопорушення вчинене з необережності, вина недоведена, жоден ризик недоведений, а тому тримання ОСОБА_6 під вартою незаконне.

Відповідно до положень ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 здійснюється апеляційним судом без участі сторін кримінального провадження, оскільки клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не заявлялося.
Вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України ухвала Волочиського районного суду від 07.10.2021 апеляційним судом переглядається в межах поданої захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні в стані алкогольного сп`яніння тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років; внаслідок злочину загинуло двоє осіб, одна особа отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Тому, з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а саме ризики: переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та не зможе запобігти ризикам, зазначеним в ухвалі суду.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції дослідив обставини, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які на даний час не змінилися
.
В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкі наслідки вчиненого злочину, перебування обвинуваченого стані алкогольного сп`яніння, і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин, суд обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження ізоляції обвинуваченого ОСОБА_6 від суспільства.

Не спростовують висновків суду доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції не врахував практику Європейського суду з прав людини, згідно якої ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення та, що зі сплином певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри не є підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.
Так у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі (переховування) настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того згідно рішення «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер, обставини і тяжкість інкримінованого злочину, характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону та прийняте судом рішення, з урахуванням усіх обставин, не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися та вони виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, та що більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.
Наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні.

Зважаючи на викладене безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про недоведеність ризиків зазначених в клопотанні прокурора та в ухвалі суду.

Не заслуговують на увагу посилання захисника обвинуваченого на те, що нормами глави 27 розділу ІV КПК України не передбачено порядку продовження чи зміни запобіжного заходу, з посиланням на те, що Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2017 визнано неконституційними положення ч.3 ст.315 КПК України.
Стаття 315 КПК України регулює вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

При цьому Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2017 від 23.11.2017 неконституційним визнане лише положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України.

Повноваження суду на вирішення питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, передбачені ч 3 ст.331 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, кримінальне правопорушення вчинене з необережності, вина недоведена, а тому тримання ОСОБА_6 під вартою незаконне.
На думку колегії суддів такі обставини не є визначальними та такими, що давали б можливість обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Колегія суддів не знаходить підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки такий запобіжний захід не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Волочиського районного суду від 07 жовтня 2021 року про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 05 грудня 2021 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: