Справа № 154/598/22 Провадження №11-сс/802/85/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 березня 2022 року про відмову в накладенні арешту на майно (ЄРДР № 0000014),
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 березня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, яке було виявлено 04 лютого 2022 року в ході проведення обшуку території АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 273 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною. Посилається на те, що вилучене майно має ознаки речових доказів у вказаному кримінальному провадженні та може бути знищеним, спотвореним. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримував подану апеляційну скаргу, представника власника майна, який заперечував апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосовна належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, дотримався вказаних вимог Конституції України та чинного законодавства.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що слідчим не доведено яким чином майно яке зазначено в клопотанні та вилучене під час проведеного санкціонованого обшуку може мати значення речового доказу у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР з кваліфікацією кримінального правопорушення, відповідальність за яке встановлена у ч.1 ст.273 КК України, при тому що дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних правопорушень з матеріальним складом. Тобто доведенню у кримінальному провадженні, в числі іншого, підлягає таке порушення правил безпеки на вибухонебезпечних підприємствах або вибухонебезпечних цехах, що створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, або ж заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого, відомостей про що, матеріали справи не містять.

Разом з тим, доказів, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.

Посилання прокурора у своїй апеляційній скарзі, що незастосування ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження призведе до втрати, зникнення, знищення, перетворення чи відчуження речового доказу не знаходять свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження.

Інші доводи прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його задоволення.

Тому з доводами, які викладені в ухвалі слідчого судді, повністю погоджується і апеляційний суд.

Посилання сторони обвинувачення на те, що АЗС працює без відповідних дозволів, є необґрунтованими, так як повністю спростовуються такими документами: копією дозволу №056.19.07, яким дозволено ОСОБА_9 експлуатувати устаткування підвищеної небезпеки при роздрібній торгівлі паливом на АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , а саме резервуари для зберігання нафтопродуктів, колонки паливно-роздавальні; копією свідоцтва про право власності автзаправочну станцію серії НОМЕР_1 ; дозволом №055.19.07, яким надано дозвіл ОСОБА_9 виконувати роботи підвищеної небезпеки при роздрібній торгівлі паливом на АЗС за адресою: АДРЕСА_1 ; ліцензією на право роздрібної торгівлі пальним ОСОБА_9 , яка дійсна до 01.07.2024, а також іншими документами, які власник майна надав під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя розглянув клопотання з дотриманням вимог ст.ст.170-173 КПК України та прийшов до правильного висновку про необхідність відмови в його задоволенні.

Підстав для скасування ухвали слідчого з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 березня 2022 року про відмову в накладенні арешту на майно без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: