Справа № 206/5397/21
Провадження № 1-кп/206/295/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2021 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000562 від 17 листопада 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, маючий середню спеціальну освіту, одруженого, не працевлаштованого, мешкаючого без реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09.09.1996 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. 31.07.1997 звільнений з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області (№26), на підставі ст.3 до ЗУ «Про амністію» від 26.06.1997;

- 18.05.2000 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 229-6 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, додаткові міри лікування від наркоманії. 23.07.2001 умовно-достроково звільнений з Синельниківської ВК Дніпропетровської області (№94) за постановою Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 20.07.2001, невідбутий строк 9 місяців 12 днів;

- 10.12.2001 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 6 місяців за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2000, до відбуття 2 роки позбавлення волі. 25.07.2003 умовно-достроково звільнений з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№21) за постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2003, невідбутий строк 4 місяці 23 дні;

- 22.01.2004 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк 2 місяці за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2001, до відбуття 2 роки 2 місяці позбавлення волі. 21.12.2005 звільнений з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№21) за відбуттям строку покарання;

- 26.02.2007 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробувальним строком 3 роки;

- 03.10.2007 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 місяць за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2007, до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі. 08.11.2009 умовно-достроково звільнений з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№21) за постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2009, невідбутий строк 11 місяців 12 днів;

- 14.02.2011 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 6 місяців за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2007, до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 04.07.2013 умовно-достроково звільнений з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№21), за постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2013, невідбутий строк 9 місяців 24 дні;

- 08.05.2015 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 27.07.2015 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 213, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ст. 71, ст. 72 КК України частково приєднано невідбутий строк 3 місяці за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015, до відбуття 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

- 31.08.2015 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 2 роки 3 місяці за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2015, до відбуття призначено покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.12.2015 вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2015 та вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2015 скасовано в частині призначення покарання, та остаточно визначено покарання шляхом часткового складання призначеного покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 4 місяці. 26.08.2019 звільнився з Солонянської ВК №21 по відбуттю строку покарання;

- 07.10.2020 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 місяців арешту. 22.06.2021 звільнився з Маріупольського СІЗО Донецької області по відбуттю строку покарання;

- 12.08.2021 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, знову вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності.

Так, 16 листопада 2021 року у вечірній час (точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), ОСОБА_3 , прибув до квартири своєї сестри ОСОБА_6 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де остання дозволила ОСОБА_3 переночувати в одній з кімнат вказаної квартири. Знаходячись в кімнаті, в якій ОСОБА_3 було дозволено переночувати, останній побачив на стільці, який знаходився в кімнаті ноутбук марки «Lenovo», моделі «L520 Think Pad», s/n «LR 3E2B8», ID: «5016W23» та зарядний пристрій до нього марки «Lenovo». В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а саме вищевказаного ноутбука та зарядного пристрою до нього, які він визначив для себе об`єктами свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, ОСОБА_3 у той же день, тобто 16 листопада 2021 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди потерпілій та бажаючи її настання, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до стільця, з якого взяв до рук ноутбук марки «Lenovo», моделі «L520 Think Pad», s/n «LR 3E2B8», ID: «5016W23» та зарядний пристрій марки «Lenovo» та вийшов з приміщення кімнати.

Після чого, ОСОБА_3 доводячи свій злочинний умисел до кінця, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, тримаючи вищевказаний ноутбук та зарядний пристрій в руках, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними, незаконними діями ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 4301/21 від 17.11.2021, заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4 550 грн. 00 коп.

13 грудня 2021 року між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_7 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 467, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 5 місяців арешту. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даний злочин, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2021 року і визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 6 місяців арешту.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 .

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання щодо можливості затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе визначені угодою зобов`язання.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилась. Надала прокурору згоду на укладення між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалено вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за яке належить призначити йому, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000562 не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні заявлено не було.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 342, 350, 373, 374, 474- 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 грудня 2021 року між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000562.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) місяців арешту.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2021 року і призначити остаточно покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 , а саме 30 листопада 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_8 (розрахунковий рахунок: НОМЕР_1 ) витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи, оформленої висновком експерта № 4301/21 від 17 листопада 2021 року, у розмірі 140 (сто сорок) гривень.

Речові докази: ноутбук марки «Lenovo», моделі «L520 Think Pad», s/n «LR 3E2B8», ID: «5016W23», та зарядний пристрій марки «Lenovo» - залишити ОСОБА_6 за належністю.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Головуючий суддя ОСОБА_1