Код суду 233 Справа № 233/4374/21
Вирок
Іменем України
29 листопада 2021 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Північне, м. Торецьк, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 17 листопада 2020 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, судимість не знята та не погашена,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -
01 серпня 2020 року в денний час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 в пошуках металобрухту проходив неподалік р. Кривий Торець по вул. Промислова м. Костянтинівка, де на ділянці місцевості, розташованій на відстані приблизно 500 м від території колишнього Костянтинівського хімічного заводу, який розташований по АДРЕСА_3 виявив саморобний ніж загальною довжиною 300 мм. Даний ніж ОСОБА_5 вирішив залишити собі, маючи намір на його подальше носіння без передбаченого законом дозволу.
Після чого, ОСОБА_5 , діючи незаконно, умисно поклав вищевказаний ніж до особистих речей та переніс його при собі до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим здійснивши носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
03 вересня 2021 року, приблизно о 10 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 вирішив піти на риболовлю та взяти із собою вищезазначений ніж. У вказаний день та час ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 поклав вищезазначений ніж до правої бокової кишені своїх штанів та попрямував до свого знайомого ОСОБА_7 який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , чим діючи незаконно, умисно став носити при собі холодну зброю без передбаченого законом дозволу.
У той же день, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 проходив біля перехрестя вулиць Торецька та Злагоди у м. Костянтинівка Донецької області, де був зупинений працівниками поліції ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, які побачили у нього ніж, який стирчав з кишені штанів.
03 вересня 2021 року у період часу з 13 години 40 хвилин до 14 години 10 хвилин, в ході проведення в установленому законом порядку огляду місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої поруч з будівлею, яка знаходиться за адресою: м. Костянтинівка, вул. Торецька, 285, слідчим СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГНП в Донецькій області у ОСОБА_5 виявлено та вилучено в правій боковій кишені носимих штанів металевий предмет, схожий на ніж, який є клинковою холодною зброєю колючо-ріжучої дії, виготовленим саморобним способом за типом мисливських ножів загального призначення, який ОСОБА_5 носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Тим самим, ОСОБА_5 своїми умисними діями порушив вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (зі змінами) та п.п. 8.11, 12, 12.1, 12.2, 12.4, 12.5 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 (зі змінами).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення. Пояснив, що 1 серпня 2020 року в районі «втормета» копав металобрухт. Повертався додому, зайшов на річку порибалити та в камишах знайшов ніж, поклав його собі та приніс додому. 3 вересня 2021 року пішов до друга взяти вудочку для рибалки, з дома взяв цей ніж, щоб почистити рибу. На перехресті вул. Торецька та Злагоди в м. Костянтинівка його зупинили працівники поліції, запитали, що в кармані, бо рукоятка від ножа виглядала зовні на одязі, він достав цей ніж та показав поліцейським. Вказаний ніж вилучили в присутності понятих.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд, відповідно до положень ст. 66 КК України визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Разом з цим, суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 25 листопада 2021 року, згідно з якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінює як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб оцінює як середній. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_5 критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2017 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом психічний та поведінковий розлади внаслідок вживання декількох наркотичних речовин, на диспансерному обліку у протитуберкульозному диспансері не знаходиться, за місцем проживання характеризується посередньо, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каятті, відсутність обставин, що обтяжують покарання, висновок досудової доповіді. Разом з цим, обвинувачений ніде не працює, єдиного джерела доходів не має, раніше судимий 17.11.2020 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки в період іспитового строку знову вчинив умисний нетяжкий злочин за ч. 2 ст. 263 КК України, а отже, на думку суду, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише із застосуванням покарання, пов`язаного лише з ізоляцією від суспільства - у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 263 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання у вигляді позбавлення волі буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.
Відповідно до ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 цього Кодексу.
За приписами ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Отже, враховуючи, що обвинувачений раніше судимий 17.11.2020 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, проте вчинив новий злочин в період іспитового строку, а тому суд остаточне покарання призначає за правилами ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вищевказаним вироком.
При цьому, суд враховує правову позицію, викладену в п. 10 абз. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якої, виходячи з положень частини 2 статті 75 КК України, а також змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підстав ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання є неприпустимим, а тому підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України - зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, суд не вбачає.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
По кримінальному провадженню фахівцями Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України проведено судову експертизу зброї.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи, що складають 1029,72 грн. на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 листопада 2020 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання на приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням по справі судової експертизи зброї на користь держави у сумі 1029,72 грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1