УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час підготовчого судового засідання в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000077 від 20.07.2020 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, одруженого, із професійно-технічною освітою, водія польової лазні роти забеспечення в/частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час в/частина НОМЕР_2 ), старшого солдата, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ :

Згідно Указу Президента України №454 від 06 травня 2014 року «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_3 16 травня 2014 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України.

Відповідно п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату. Відтак, з моменту відправлення у військову частину із ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто із 16 травня 2014 року ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військової частини НОМЕР_3 ) №12 від 16 травня 2014 року (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-санітара 1-го відділення охорони 2 взводу охорони 1-ї роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військової частини НОМЕР_3 ) №203 від 03 грудня 2014 року (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_3 призначено на посаду водія польової лазні роти забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира (начальника).

В період із 24 вересня по 01 жовтня 2014 року та із 06 по 17 жовтня 2014 року старший солдат ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у Білоцерківському військовому госпіталі (військовій частині НОМЕР_4 ).

Поряд із цим, згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №217 від 18 грудня 2014 року старшого солдата ОСОБА_3 звільнено від займаної посади та направлено у розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що в подальшому переформоване в оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » - військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до припису командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 вих. №84/д від 18 грудня 2014 року, після завершення лікування та надання звільнень від виконання обов`язків військової служби, 19 грудня 2014 року о 08 годині 00 хвилин старший солдат ОСОБА_3 мав прибути у розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що в подальшому переформоване в оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » - військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Разом із тим, старший солдат ОСОБА_3 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації Збройних Сил України військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військової частини НОМЕР_3 ), із метою ухилитися від військової служби, близько 08 години 00 хвилин 19 грудня 2014 року нез`явився із лікувального закладу ІНФОРМАЦІЯ_6 (військової частини НОМЕР_4 ) до оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яке в подальшому переформоване в оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » - військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання у місті Біла Церква, Київської області та обов`язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 408 КК України, як нез"явлення на військову службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, (в редакції чинної до 01 липня 2020 року).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 подав клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв"язку із закінченням строків давності, оскільки він не ухилявся від слідства та суду, нових правопорушень не вчиняв, і з моменту інкримінованого правопорушення пройшло більше шести років.

Прокурор не заперечував щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у зв"язку із закінченням строків давності.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, приходить до наступного висновку.

Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000077 від 20.07.2020 (виділення матеріалів досудового розслідування) органом досудового розслідування Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому були внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 408 КК України ( чинна до 01.07.2020) відносно ОСОБА_3 .

Згідно обвинувального акту від 28.09.2021 затвердженого прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 , ОСОБА_3 як військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 не з"явився 19.12.2014 з лікувального закладу у розпорядження військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " ( на даний час " ІНФОРМАЦІЯ_5 "), АДРЕСА_2 ( в/частина НОМЕР_2 ).

Статтею 49 КК передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею правопорушення і до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового правопорушення середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК і роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила правопорушення. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Згідно ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України в редакціях Кримінального Кодексу станом на 2014 рік та на даний час відноситься до категорії нетяжких злочинів, а на момент вчинення відповідних дій кримінального правопорушення середньої тяжкості.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

В ході підготовчого судового засідання було встановлено, що ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався, вів звичний спосіб життя, від органів досудового слідства, прокуратури та суду не переховувався, про наявність стосовно нього кримінального провадження відомо не було, про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України повідомлений не був, будь-яких інших кримінальних правопорушень не вчиняв.

За таких підстав, суд приходить до переконання, що клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284-288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 обвинуваченого за ч. 1 ст. 408 КК України ( чинної до 01.07.2020) від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв"язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000077 від 20.07.2020 (виділення матеріалів досудового розслідування) - закрити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня оголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд .

Ухвала суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1