Провадження № 1-кп/643/158/22
Справа № 643/8827/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003009 від 30.05.2018 року, № 0006236 від 20.11.2019 року, № 0005456 від 09.10.2019 року, № 0001702 від 10.07.2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , з середньою освітою, який одружений, має малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_6 25.05.2018 у період часу з 16:00 год. до 18:30 год., більш точний час не встановлений, заходячись на ринку, що розташований за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, буд. 141, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки та бажаючи діяти саме таким чином, викрав з правої кишені штанів потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон TM «Lenovo K6 Power», IMEІ1 НОМЕР_2 , IMEІ2 НОМЕР_3 S|n- НОМЕР_4 », вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 14474 від 19.06.2018 складає 2200,00 грн., який належав ОСОБА_8 , чим завдав останньому матеріальну школу на вищевказану суму. У подальшому ОСОБА_6 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме передав його у ПТ «Климчук і Компанія», відокремлений підрозділ 353», що розташоване за адресою: м. Харків, Салтівське Шосе, буд. 145, під заставу на суму 500,00 грн.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_6 за епізодом від 25.05.2018 визнається винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

Обвинувачення, визнане судом доведеним

06.07.2019 приблизно о 20:30 год. ОСОБА_6 переходив дорогу, яка розташована перед супермаркетом «Класс» за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, буд. 246. Перейшовши дорогу в сторону вищевказаного супермаркету, у зазначений період часу ОСОБА_6 побачив, як у потерпілої ОСОБА_9 з рук випала її сумка з особистими речами. Підійшовши з метою допомогти їй зібрати її речі, ОСОБА_6 побачив серед них мобільний телефон «Samsung Galaxy J-3», який належав потерпілій. В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою особистого незаконного збагачення. В подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном для власного збагачення, штовхнув сумочку потерпілої, чим відволік її увагу та, користуючись цим, таємно взяв вказаний мобільний телефон «Samsung Galaxy J-3», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/1814CE-19 від 30.07.2019 складає 1560,00 грн., тим самим таємно викрав і незаконно заволодів вищевказаним майном, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму грошових коштів. Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

ОСОБА_6 08.10.2019 приблизно о 19:00 год., більш точний час не встановлений, знаходячись у трамваї № 27, який рухався від станції метро «Барабашово» до перехрестя пр-ту Тракторобудівників та вул. Героїв Праці в м. Харкові, біля станції метро «Академіка Павлова», реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв із сумки, власником якої була ОСОБА_10 , яка також знаходилась у вищевказаному трамваї, мобільний телефон марки «Samsung S6» в корпусі сріблявого кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 54 від 14.02.2020 - 1950,00 грн. який належав потерпілій ОСОБА_11 , після чого покину місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_10 спричинені матеріальні збитки на суму 1950,00 грн.

ОСОБА_6 16.10.2019 приблизно о 07:10 год., більш точний час не встановлений, знаходячись біля входу до станції метро «Герої Праці» по вул. Академіка Павлова, буд. 160 в м. Харкові, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв із правої кишені куртки, одягненої на потерпілій ОСОБА_12 , мобільний телефон марки «Samsung A50» в корпусі білого кольору вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 54 від 14.02 2020 - 7224,00 грн., який належав потерпілій ОСОБА_12 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_13 потерпілій ОСОБА_12 спричинені матеріальні збитки на суму 7224,00 грн.

ОСОБА_6 16.10.2019 приблизно о 18:40 год., більш точний час не встановлений, знаходячись біля виходу зі станції метро «Студентська» по вул. Академіка Павлова, буд. 134/16 в м. Харкові, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв з лівої кишені куртки, одягненої на неповнолітній потерпілій ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А7» в корпусі рожевого кольору вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 54 від 14.02.2020 - 4099,00 грн., який належав неповнолітній потерпілій ОСОБА_14 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 неповнолітній потерпілій ОСОБА_14 заподіяні матеріальні збитки на суму 4099,00 грн.

ОСОБА_6 17.10.2019 приблизно о 18:30 год., більш точний час не встановлений, знаходячись біля виходу зі станції метро «Студентська» по вул. Валентинівська, буд. 21 в м. Харкові, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв із сумки, яка висіла на плечі ОСОБА_15 , мобільний телефон марки «Samsung S 10E» в корпусі золотого кольору вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 54 від 14.02.2020 -15338,00 грн., який належав потерпілій ОСОБА_15 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_16 матеріальні збитки на суму 15338,00 грн.

ОСОБА_6 21.10.2019 приблизно о 19:00 год., більш точний час не встановлений, знаходячись на трамвайній зупинці по Салтівському шосе, буд. 145 в м. Харкові, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв із кишені пальто ОСОБА_17 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy note 5» в корпусі білого кольору вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 54 від 14.02.2020 2000,00 грн., який належав потерпілій ОСОБА_18 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 заподів потерпілій ОСОБА_19 матеріальні збитки на суму 2000,00 грн.

ОСОБА_6 26.10.2019 приблизно о 16:15 год., більш точний час не встановлений, знаходячись у трамваї № 27 на перехресті вул. Героїв Праці та вул. Гвардійців-Широнінців в м. Харкові, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв із лівої кишені куртки неповнолітньої ОСОБА_20 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A7» в корпусі золотого кольору вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 54 від 14.02.2020 - 3995,00 грн., який належав неповнолітній потерпілій ОСОБА_21 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 заподіяв неповнолітній потерпілій ОСОБА_21 матеріальні збитки на суму 3995,00 грн.

ОСОБА_6 14.11.2019 приблизно о 08:10 год., більш точний час не встановлений, знаходячись на зупинці трамваю № 6 по Салтівському шосе, буд. 145 в м. Харкові, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв з правої кишені куртки ОСОБА_22 мобільний телефон марки «Iphone X» в корпусі сірого кольору вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 54 від 14.02.2020 - 21250,00 грн., який належав потерпілій ОСОБА_22 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_22 матеріальні збитки на суму 21250,00 грн.

ОСОБА_6 20.11.2019 приблизно о 20:15 год., більш точний час не встановлений, знаходячись у трамваї маршруту № 27 по вул. Героїв Праці, буд. 13 в м. Харкові, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв із кишені куртки ОСОБА_23 мобільний телефон марки "Iphone 11 PRO» в корпусі золотого кольору вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 54 від 14.02.2020 - 34000,00 грн., який належав потерпілій ОСОБА_23 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 заподів потерпілій ОСОБА_23 матеріальні збитки на суму 34000,00 грн.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_6 за вказаними вище епізодами злочинної діяльності визнається винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_6 19.11.2019 приблизно о 20:30 год., більш точний час не встановлений, знаходячись біля торгівельного павільйону, що розташований по Салтівському шосе, буд. 145 в м. Харкові, побачив раніше незнайомого похилого віку ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який прямував по АДРЕСА_3 . В цей час у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на відкрите викрадення майна у особи похилого віку ОСОБА_24 . В подальшому ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із фізичним насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи рішуче, наздогнав раніше незнайомого чоловіка похилого віку ОСОБА_24 та, повернувшись обличчям до нього, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_24 , чим спричинив згідно висновку експерта № 09/1537-C/2019 від 21.11.2019 синець на обличчі, який за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2 «б», п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6), від якого особа похилого віку ОСОБА_24 впав на спину. ОСОБА_6 , подолавши таким чином волю потерпілого ОСОБА_24 до опору, з метою вилучення майна, вихопив з його рук грошові кошти в сумі 1200,00 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_24 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1200,00 грн.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_6 за епізодом від 19.11.2019 визнається винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не с небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначений ч. 1 ст. 91 КПК України. З вказаної норми вбачається, що доказуванню у кримінальному провадженні підлягають у тому числі наступні обставини: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, тощо.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх логічному та системному зв`язку свідчить, що положення ч. 3 ст. 349 КПК України, згідно яких суд має право визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, можуть застосовуватись судом не тільки в разі неоспорення обвинуваченим всіх обставин кримінального провадження, а й у випадку, коли обвинувачений не оспорює лише окремі з обставин, перелічених в ч. 1 ст. 91 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що однією з обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 , з урахуванням його остаточної позиції, свою вину у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, а також розмір та вартість викраденого майна. Підтвердив вчинення ним вищезазначених кримінальних правопорушень за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Показав, що органом досудового розслідування правильно встановлені та зазначені в обвинувальному акті час, спосіб, місце та інші обставини вчинених ним кримінальних правопорушень. Зазначив, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не заперечує висновки експертиз та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Також пояснив, що показання надає добровільно, будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

При цьому обвинувачений частково визнав цивільні позови та не заперечував проти їх задоволення в частині стягнення з нього вартості викраденого майна в розмірі, визначеному висновками відповідних експертиз. В задоволенні іншої частини позовних вимог заперечував.

Таким чином, обвинуваченим не оспорювались події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінальних правопорушень), його винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, форма вини, розмір процесуальних витрат та інші обставини кримінального провадження, безпосередньо зазначені в обвинувальному акті.

Єдиною обставиною, яка заперечувалась обвинуваченим, є розмір матеріальної та моральної шкоди, завданої потерпілим, тобто обставини, зазначені в цивільному позові.

Як вказано Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Учасники судового провадження, кожний окремо, зазначили на недоцільності дослідження доказів щодо всіх обставин, які викладені в обвинувальному акті та стосуються події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у його вчиненні.

Враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, викладених в обвинувальних актах, суд зі згоди всіх присутніх учасників судового розгляду вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння обвинуваченим вказаних вище кримінальних правопорушень та розглянув справу в частині обставин, що стосуються події кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Одночасно суд у повному обсязі дослідив докази щодо обставин, які викладені в цивільних позовах та стосуються розміру шкоди, яка завдана потерпілим внаслідок відповідних кримінальних правопорушень.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

ОСОБА_6 одружений, має малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно. Перебуває з червня 2019 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: синдром алкогольної залежності.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

В судовому засіданні стороною обвинувачення було зазначено, що в ході досудового розслідування з боку ОСОБА_6 мали місце щире каяття, а також активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

В обвинувальному акті за епізодом від 19.11.2019 щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, зазначено, що обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Згідно ст. 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року.

Враховуючи вказані вище положення законодавства України, а також ту обставину, що потерпілому ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на час вчинення щодо нього злочину виповнилось 68 років, суд приходить до висновку, що він відноситься до осіб похилого віку.

Враховуючи наведене, обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_6 за епізодом від 19.11.2019, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Застосовне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Мотиви призначення покарання

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого за епізодом від 19.11.2019, позицію сторони обвинувачення, яка просила призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, позицію сторони захисту, яка просила призначити мінімально можливе покарання, і призначає покарання у межах санкції статей, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення.

Остаточне покарання ОСОБА_6 суд визначає на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.

Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, їх кількість, суд приходить до висновку щодо можливості виправлення обвинуваченого виключно за умови реального відбування покарання. Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимою особою, наявність у нього малолітньої дитини, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе призначити остаточне покарання у розмірі 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Щодо запобіжного заходу

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10.12.2019 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 10.12.2019.

В подальшому в ході судового провадження дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, неодноразово продовжувалась.

Враховуючи наведене, початок строку відбування покарання ОСОБА_6 суд обчислює з 10.12.2019, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання строк попереднього ув`язнення, виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, який має застосовуватись до обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, суд керується таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_6 згідно даного вироку визнається винними у вчиненні значної кількості кримінальних правопорушень, в тому числі тяжкого корисливого злочину, суд приходить до висновку щодо доведеності ризиків, зокрема ризику переховування обвинуваченого через тиск тягаря відбування покарання, а також ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, та неможливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи ОСОБА_6 .

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого залишити обраний раніше, а саме тримання під вартою.

Щодо цивільних позовів

Законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_14 ОСОБА_25 у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005456 від 09.10.2019, пред`явлений цивільний позов, в якому вона просять стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 7520 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., всього - 12520,00 грн.

Потерпілою ОСОБА_26 у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001702 від 10.07.2019, пред`явлений цивільний позов, в якому вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на свою користь майнову шкоду в розмірі 2000,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов ОСОБА_9 визнав частково, а саме в сумі 1560,00 грн., що дорівнює вартості мобільного телефону «Samsung Galaxy J-3», визначеній висновком судово-товарознавчої експертизи №6/1814CE-19 від 30.07.2019.

Цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_14 ОСОБА_25 обвинувачений ОСОБА_6 також визнав частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4099,00 грн, що дорівнює вартості мобільного телефону «Samsung Galaxy А7», визначеній висновком судово-товарознавчої експертизи № 54 від 14.02.2020.

В іншій частині цивільні позови ОСОБА_6 не визнав.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною другою ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

У постанові Верховного Суду від 25 линя 2018 року в справі № 638/6944/16-ц зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , суд керується таким.

Потерпілою пред`явлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2000,00 грн.

Всупереч засад змагальності та диспозитивності судового провадження, будь-яких доказів на підтвердження спричинення потерпілій шкоди у вказаному вище розмірі, суду не надано.

Як вбачається з висновку судової товарознавчої експертизи № 6/1814CE-19 від 30.07.2019, вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy J-3», який належав потерпілій ОСОБА_9 , складає 1560,00 грн.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що на момент викрадення телефону останній перебував певний час у користуванні потерпілої, тобто не був новим, суд при визначенні розміру спричиненої потерпілій матеріальної шкоди керується висновком вказаної вище експертизи та стягує з обвинуваченого на користь потерпілої в якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 1560,00 грн.

Вирішуючи цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_14 ОСОБА_25 , суд керується таким.

В обґрунтування позову в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7520,00 грн. цивільній позивач зазначила, що вартість викраденого мобільного телефону складає 7520,00 грн.

На підтвердження вказаних обставин суду надана копія фіскального чеку на суму 7528,33 грн., який за доводами позовної заяви був виданий під час придбання телефону.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 54 від 14.02.2020, вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy А7», який належав потерпілій ОСОБА_14 , складає 4099,00 грн.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що на момент викрадення телефону останній перебував певний час у користуванні потерпілої, тобто не був новим, суд при визначенні розміру спричиненої потерпілій матеріальної шкоди керується висновками вказаної вище експертизи та стягує з обвинуваченого на користь потерпілої в якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 4099,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. цивільним позивачем зазначено, що потерпіла внаслідок вчинення відносно неї злочину отримала значний стрес та великі труднощі, було порушено звичайний уклад її життя, виникла необхідність залишатись без зв`язку з друзями і знайомими, відновлювати особисті дані та контакти, багаторазово приїжджати до органів поліції для участі в слідчих діях.

Суд вважає доведеним, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого щодо неї, а також у зв`язку із втратою належного їй майна.

При визначенні розміру відшкодування спричиненої ОСОБА_14 моральної шкоди суд виходить із вимог розумності, виваженості та справедливості, враховує обставини справи, викладені вище, глибину, характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнала позивач, та визначає розмір моральної шкоди в сумі 2000,00 грн.

Доводи неповнолітньої потерпілої відносно того, що вона станом на час вчинення щодо неї злочину проходила лікування і у зв`язку із вказаним злочином її стан здоров`я погіршився, суд відхиляє, оскільки всупереч засад змагальності та диспозитивності судового провадження доказів погіршення стану здоров`я потерпілої та наявності причинного зв`язку між таким погіршенням стану здоров`я та вчиненням щодо неї злочину, суду не надано.

Враховуючи наведене, суд частково задовольняє цивільний позов та стягує з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_14 , яка на даний час досягла повноліття, грошові кошти в загальному розмірі 6099,00 грн.

Щодо інших питань

Питання про процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № 6/1814СЕ-19 від 30.07.2019, в розмірі 785,05 грн., та судової товарознавчої експертизи № 14474 від 19.06.2018, в розмірі 572,00 грн., суд вирішує у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, згідно яких вказані витрати в загальному розмірі 1357,05 грн. стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 128-129, 183, 369-371, 373-377 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 186 України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 10.12.2019 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання строк тримання ОСОБА_6 під вартою (строк попереднього ув`язнення) з 10.12.2019 року, виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити обраний раніше - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в загальному розмірі 1357,05 грн. (одна тисяча триста п`ятдесят сім гривень п`ять копійок).

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 1560,00 грн. (одна тисяча п`ятсот шістдесят гривень).

В іншій частині цивільного позову ОСОБА_9 відмовити.

Цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_14 ОСОБА_25 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_25 грошові кошти в розмірі 6099,00 грн. (шість тисяч дев`яносто дев`ять гривень).

В іншій частині цивільного позову законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_14 ОСОБА_25 відмовити.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для ОСОБА_6 протягом тридцяти днів з моменту вручення йому копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1