Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/781/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 152 ч.2-5 (117 ч.2-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002165 по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, заапеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.09.2021, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.03.1997 Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ст. 104 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 21.04.2000 тим же судом за ст.ст. 94, 215-3, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 140, ч. 2 ст. 42 КК України до 13 років позбавлення волі;
- 30.11.2006 тим же судом за ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання 14.08.2015,
визнано винним за ч. 2 ст. 152 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
На підставі ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання, а саме з 15.09.2019 до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено долю речових доказів по справі.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_6 скоїв зґвалтування, тобто дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене повторно, тобто злочин передбачений ч. 2 ст. 152 КК України, за таких обставин.
Так, 15.09.2019 близько 16 години 20 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою вирішення власних побутових питань, прибув до приміщення квартири АДРЕСА_2 , якою користується ОСОБА_9 . Після відчинення ОСОБА_9 вхідних дверей до вказаної квартири, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, у ОСОБА_6 виникло бажання з використанням власних геніталій вчинити дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та анальним проникненням в тіло ОСОБА_9 , без її добровільної згоди. У подальшому, діючи умисно та повторно, з метою реалізації своєї статевої пристрасті, ОСОБА_6 почав наносити з правої та з лівої сторони удари руками та ногами ОСОБА_9 , яка є особою похилого віку, після чого повалив її на підлогу коридору квартири та продовжив наносити удари по різним частинам її тіла. Таким чином, подолавши опір ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , застосовуючи фізичну силу, затягнув її до вітальні, поклав на диван та почав роздягати не припиняючи, при цьому нанесення тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_6 , знявши з ОСОБА_9 одяг та роздягнувшись сам, діючи умисно та повторно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, застосовуючи фізичне насильство, проти волі та без добровільної згоди ОСОБА_9 здійснив дії сексуального характеру, з використанням власних геніталій, пов`язані із вагінальним та анальним проникненням у тіло ОСОБА_9 . Згідно висновку експерта №72 від 01.10.2019 ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: а) синців очниць, носу, вилиць, підборіддя, надбрівних ділянок, правої надключичної ділянки, правого плечового суглобу, правого зап`ястку, ран губ, крововиливу у слизову верхньої губи. Дані ушкодження могли утворитися від дії тупого предмету (предметів), самі по собі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень як викликаючі скороминучий розлад здоров`я на термін до шести діб; б) крововиливів у задню спайку статевих губ, слизову переддвір`я піхви. Дані ушкодження могли утворитися в результаті введення в статеву щілину тупого твердого предмету (предметів), яким міг виступати і напружений статевий член, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень як викликаючі скороминучий розлад здоров`я на термін до шести діб.
У своїй апеляційній скарзі захисникадвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ,просить скасувати вирок суду через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження закрити, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_6 у суді і вичерпані можливості їх отримати.

Отже, захисник зазначає, що його підзахисний ОСОБА_6 свою вину у скоєному не визнав, стосовно інкримінованого йому злочину, з позицією сторони обвинувачення не погодився і відмовився від дачі показань в суді першої інстанції.
Вказує на те, що під час судового розгляду у даній справі допитані потерпіла ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а також, стороною обвинувачення в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення надано суду письмові докази зібрані під час досудового розслідування по кримінальному провадженню, які були безпосередньо дослідженні судом.
Посилається на ст. 62 Конституції України, якою передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Тому вважає, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише при умові, коли в ході судового розгляду справи винність обвинуваченого у вчиненні злочину доведена.
Вказує на те, що надані прокурором докази вини ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, є непереконливими і на їх підставі не можна постановити обвинувальний вирок.
Також, посилається на ч. 2 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, відповідно до якої: «Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».
Захисник вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 152 КК України не доведена, проте суд першої інстанції, призначаючи йому покарання не врахував фактичні обставини кримінального провадження, а тому вважає, що даний вирок винесений з порушенням вимог ст. 370 КПК України і підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не погоджується з вироком районного суду та вказує, що потерпілу він не ґвалтував і судово - медична експертиза цього також не підтверджує.
Вказує на те, що потерпіла ОСОБА_9 постійно плутається у своїх показаннях, оскільки спочатку вказувала що він прийшов до неї додому о 14.00 год 15.09.2019, а потім зазначила що це було вже в 16.30 год 15.09.2019.
Крім того, речі вилучені у квартирі потерпілої, а саме спортивні брюки та футболка йому взагалі не належать.
Вказує і на те, що після закінчення досудового розслідування слідчий не ознайомлював його з матеріалами кримінального провадження. Також, просить викликати в судове засідання апеляційного суду всіх учасників процесу, а саме потерпілу ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а також судово-медичних експертів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
У своєму заперечені на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 представник потерпілих адвокат ОСОБА_14 зазначає про їхнеобґрунтованість та безпідставність, а тому просить суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення, а вирок районного суду без змін.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкі злочини, у тому числі і за вчинення аналогічного злочину, та після звільнення з місць позбавлення волі ніде не працював, по відношенню до своєї матері поводить себе аморально, оскільки остання хворіла, а потерпіла лікувала її за власний рахунок, а обвинувачений не приймав участі у її лікуванні та в похованні, а також його особий цинізм та жорстокість відносно потерпілої. У ході судового слідства постійно проявляв неповагу до учасників судового слідства, потерпілої та судді, висловлювався нецензурно та виказував погрози.

Вказує і на те, що в судовому засіданні потерпіла надавала послідовні показання, нічого не спотворюючи та не видумуючи, підстав оговорювати обвинуваченого у неї також не має, оскільки раніше з ним не знайома, неприязні між ними не було, більше того вона за власний рахунок допомогала його матері в лікуванні, та що у ОСОБА_6 не було іншої причини прийти до неї у квартиру, окрім як для того, щоб забрати речі своєї покійної матері.

Звертає увагу суду і на те, що ОСОБА_6 перед потерпілою навіть не вибачився, та більше того висловлювався у суді з приводу того, що він жалкує про те, що взагалі не вбив потерпілу.

Провівши в суді апеляційної інстанції судове слідство в частині допиту обвинуваченого та дослідження його характеризуючих даних, заслухавши в дебатах обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності і взаємозв`язку, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зґвалтування, тобто дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене повторно, а тому його дії правильно кваліфіковано судом за ч. 2 ст. 152 КК України.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні районного суду від дачі показань відмовився. Проте, в апеляційному суді надав показання, з яких вбачається, що 15.09.2021 у другій половині дня він прийшов до квартири, АДРЕСА_2 , щоб забрати речі своєї покійної матері ОСОБА_15 . Перед цим він вживав дуже багато горілки та пива, а тому був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Квартиру відчинив своїм ключем, зняв з плеча сумку та поставив її біля телевізора. Потім дістав із сумки документи та зарядний пристрій і поставив свій телефон на зарядку. Через декілька хвилин він приліг на диван та крепко заснув. Через деякий час його розбудили працівники поліції, які забрали його документи та доставили його до відділу поліції.
На питання прокурора хто наніс потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження нічого пояснити не зміг, але запевнив, що він потерпілу не бив та не ґвалтував.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України повністю підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні та належним чином оцінених судом у їх сукупності, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Цю квартиру вона здає в оренду. Останнім часом вищезазначену квартиру у неї знімала ОСОБА_16 , яка їй розповідала, що у неї є син і неодноразово скаржилася на нього, що вона його начебто боїться і не може з ним жити, хоча вони мають будинок. ОСОБА_9 з обвинуваченим раніше знайома не була, лише бачила його декілька разів, як він приходив до своєї матері на квартиру. За день до того як трапилося зґвалтування, вона дізналася, що у лікарні померла ОСОБА_16 15.09.2019 до неї зателефонував ОСОБА_6 і запитав чи можна прийти на квартиру щоб забрати речі матері і вона дозволила. Цього ж дня він зателефонував до неї і повідомив, що прийшов. Вона підійшла до дверей, щоб їх відкрити, повернула ключ у замку і не встигла повністю відкрити двері, як ОСОБА_6 смикнув за ручку дверей, відкрив двері і поставив ногу на поріг, щоб вона не змогла закрити їх. Потім він почав відразу її бити ногами і руками по всьому тілу, після чого повалив на підлогу, при цьому не перестаючи наносити удари по різним частинам тіла. У подальшому ОСОБА_6 затягнув її до вітальні, роздягнув і почав ґвалтувати, при цьому не переставав наносити удари і це продовжувалося дві з половиною години. При цьому говорив постійно: «Я тебе ізнасілую, поб`ю і вб`ю». Через дві години їй все таки вдалося вирватися, вибігти у під`їзд, постукати до сусідів і попросити їх, щоб викликали поліцію. Потім приїхала поліція і його затримали у неї в квартирі. Після цього вона місяць лікувалася на стаціонарі у лікарні, а потім більше року лікувалася амбулаторно;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , відповідно до яких вона проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Десь восени 2019 року вона почула як у під`їзді кричить жінка та відкрила двері своєї квартири і побачила сусідку із квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_9 , яка була повністю роздягнена, побита і вся у крові. У неї також було побите обличчя і синці по всьому тілу. Сусідка сказала, що її зґвалтували і ґвалтівник знаходиться у неї у квартирі. Вона відразу викликала поліцію та швидку медичну допомогу. Потім її з чоловіком - ОСОБА_17 запросили до квартири, як понятих. Зайшовши до квартири вони побачили, що всі стіни і підлога були у крові. Чоловіка якого вивели у кайданках із квартири АДРЕСА_5 їхнього будинку вона раніше не бачила і не знає його.
Окрім того, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину об`єктивно підтверджується наданими стороною обвинувачення належними і допустимими письмовими доказами, які всебічно перевірені судом першої інстанції, зокрема:

- витягом з ЄРДР №0002165 від 15.09.2019, який містить інформацію щодо реєстрації кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 152 КК України (т.2 а.к.п. 34);

- протоколом огляду місця події від 15.09.2019 та диску із відеозаписом даного огляду місця події, під час якого оглянута двохкімнатна квартира, яка знаходиться на третьому поверсі п`ятиповерхового цегляного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , зафіксована обстановка у квартирі та виявлено і вилучено у коридорі змив РБК з підлоги та виріз РБК зі шпалер, які упаковано до паперового конверту; а в кімнаті №1 виявлено та вилучено - виріз РБК з простирадла, виріз РБК з наволочки, а також два блокноти, паспорт на імя ОСОБА_6 , свідоцтво про народження на імя ОСОБА_6 та довідка, мобільний телефон з бордовою кришкою, сорочка в клітину з РБК, штани сірого кольору з РБК, футболка сірого кольору з РБК та жіночі труси чорного кольору (т.2 а.к.п. 37-38);
- випискою епікризом та медичною карткою стаціонарного хворого №8819 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої у хворої діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носу, забій, гематоми м/т пара орбітальних ділянок, больовий синдром (т.2 а.к.п. 56);
- висновком експерта №72 від 01.10.2019 відповідно до якого ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: а) синців очниць, носу, вилиць, підборіддя, надбрівних ділянок, правої надключичної ділянки, правого плечового суглобу, правого зап`ястку, ран губ, крововиливу у слизову верхньої губи (т.2 а.к.п. 71-73);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.11.2019 за участі потерпілої, де остання пояснила про подію, яка сталася 15.09.2021 і розповіла, що в цей день до неї у квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яку знімала ОСОБА_15 і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийшов за речами її син ОСОБА_6 . Після того, як вона відкрила двері до квартири, він одразу почав наносити їй удари по всьому тілу, а потім перетягнувши її у кімнату на диван почав ґвалтувати, при цьому не припиняв її бити (т.2 а.к.п. 74-79);
- висновком експерта №113 від 14.11.2019 з якого вбачається, що тілесні ушкодження, які виявлені на тілі ОСОБА_9 могли виникнути і в результаті ударно травматичних впливів кулаками рук, ногами, згідно того, що вказала, що в ході слідчого експерименту потерпіла (т.2 а.к.п. 83-89);
- висновком експерта №712 від 06.12.2019 відповідно до п.3 якого на марлевому змиві з місця події (об`єкт №1), на шматку шпалери (об`єкт №2), на вирізі з простирадла (по постанові - простині, об`єкт №3-5, з наволочки (об`єкт №8 і 9), та на одязі з кімнати №1 (футболка об`єкти №12-22, штани об`єкти №23-36) знайдено сліди крові людини. При визначенні групової належності в цих слідах в частині них встановлено антигени В і Н. Таким чином з огляду на вищевикладене: ця кров може належати потерпілій ОСОБА_9 . При цьому, в межах проведених досліджень, не можна виключати можливість домішку крові підозрюваного ОСОБА_6 (т.2 а.к.п. 121-125);
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.09.2019, з якого вбачається, що ОСОБА_6 затриманий 15.09.2019 о 16 годині 30 хвилин (т.2 а.к.п. 138-142).
Отже, проаналізувавши зазначені вище докази та обставини вчинення злочину, колегія суддів дійшла переконливого висновку, що взяті у сукупності всі вищеперераховані докази беззаперечно підтверджують причетність саме обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії як вчинення зґвалтування, тобто дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене повторно.
Перевіряючи апеляційні доводи сторони захисту, колегія суддів встановила, що вони є фактично аналогічними тим, що заявлялися ними під час судового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції, який перевіривши їх належним чином, та з урахуванням вищезазначених доказів по справі, дав правильну оцінку про їх необґрунтованість та безпідставність.

За таких обставин, колегія суддів належним чином перевіривши досліджені судом першої інстанції докази в їх сукупності, вважає безпідставними апеляційні доводи захисника та обвинуваченого про те, що вирок суду ґрунтується лише на припущеннях, а надані прокурором письмові докази вини обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, у тому числі і показання потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , є непереконливими і будувати на них обвинувальний вирок взагалі не можна.
Також, не заслуговують на увагу і доводи обвинуваченого з приводу того, що потерпіла ОСОБА_9 постійно плуталась у своїх показаннях з приводу часу скоєння злочину, оскільки як вбачається з журналу судового засідання, в ході судового слідства вона надавала послідовні показання, нічого не спотворюючи і не видумуючи та пояснила, що познайомилась з матір`ю ОСОБА_6 - ОСОБА_18 , яка попросила її пустити пожити на квартиру. Остання пояснила, що боїться сина, скаржилась на його поведінку та говорила, що не може з ним жити. ОСОБА_9 раніше обвинуваченого не знала і вже після смерті ОСОБА_19 повідомила про смерть матері йому по телефону. Він сказав, що приїде за речами матеріі через день, а 15.09.2019 ОСОБА_6 близько 16.30 год у стані алкогольного сп?яніння прийшов до неї додому і після того як вона відчинила йому двері, одразу, без причини почав наносити їй удари по різним частинам тіла з метою задоволення своїх статевих пристрастей та вчинив дії сексуального характеру, пов?язані з вагінальним та анальним проникненням в тіло без її згоди та без добровільності.
Отже, викладені у судовому засіданні показання потерпілої повністю узгоджуються з висновками експертів, показаннями свідка ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події та протоколом проведення слідчого експерименту .
Також, у потерпілої взагалі були відсутні мотиви для обговорення ОСОБА_6 , оскільки вони раніше не були знайомі, неприязні між ними не було, а навпаки вона матеріально допомагала його матері та лікувала її за свій рахунок після того, як та захворіла. Інших причин відвідати квартиру ОСОБА_9 , крім того як забрати речі своєї покійної матері, у ОСОБА_6 взагалі не було.
Крім того, у ході судового слідства обвинувачений постійно проявляв неповагу до учасників судового розгляду, виражався нецензурною лайкою, а під час допиту потерпілої ОСОБА_6 кричав та погрожував, щоб вона не мала змоги давати показання при розгляді кримінального провадження, а потім повідомив їй, що краще б він її убив.
Також, не заслуговують на увагу і апеляційні доводи обвинуваченого про те, що після закінчення досудового розслідування слідчий не ознайомлював його з матеріалами кримінального провадження, оскільки в матеріалах кримінального провадження є його розписка від 11.12.2019 про отримання копії обвинувального акта та реєстра матеріалів досудового розслідування, яка особисто підписана ОСОБА_6 та з якої вбачається, що він отримав копію обвинувального акта на 5 арк. та реєстр матеріалів досудового розслідування на 8 арк. у кримінальному провадженні №0002165 від 15.09.2019 (т.1 а.к.п. 17).

Крім того, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить викликати в судове засідання апеляційного суду всіх учасників процесу, а саме потерпілу ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а також судово-медичних експертів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Однак, вказане клопотання обвинуваченого в частині повторного дослідження вказаних доказів є неспроможним, оскільки згідно вимог ч. 3 ст. 404 КПК, повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, за наявності клопотання допускається лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Проте, колегією суддів у кримінальному провадженні такої умови не встановлено. Також, колегія суддів зауважує і на те, що сам по собі факт непогодження з висновками суду першої інстанції, не є підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді.

Інші, недоліки та неточності допущені в ході досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню та на які посилаються у своїх апеляціях обвинувачений та його захисник є несуттєвими і такими, що не вплинули на правильність прийнятого по даному кримінальному провадженню судового рішення.

Отже, з огляду на викладене, аналізуючи всі досліджені районним судом докази в їх сукупності, колегія суддів вважає повністю доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, а тому приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а досліджені судом матеріали кримінального провадження не містять даних про істотні порушення кримінально - процесуального закону під час досудового чи судового слідства, а також наявність будь-яких даних про допущену неповноту чи однобічність, яка могла б суттєво вплинути на правильність прийнятого судового рішення.

Перевіряючи вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу та обставини які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому, районний суд правильно врахував, що ОСОБА_6 вчинив умисний закінчений тяжкий злочин, а також і те, що як особа обвинувачений характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, зокрема і за згвалтування, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, поведінку обвинуваченого, який в судовому засіданні суду першої інстанції демонстрував неповагу до учасників судового засідання та суду, згідно висновку судово - наркологічної експертизи №38 від 07.11.2019 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, згідно висновку судово - психіатричного експерта №395 від 08.11.2019 виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, не досягають ступені душевного захворювання і недоумкуватості, є осудним, перебуває на обліку у тубдиспансері. Судом не встановлено обставини, що пом`якшують покарання, а обставина, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Отже, із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 максимальний розмір покарання у виді позбавлення волі, що передбачений санкцією ч. 2 ст. 152 КК України, з його реальним відбуванням, що є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який вчинив тяжкий злочин, стосовно особи похилого віку (потерпіла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а тому він становить реальну суспільну небезпеку для оточуючих.

Тобто, вид та розмір призначеного йому судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене діяння, а й буде запобігати вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

Перевіривши матеріали справи в межах вимог апеляційних скарг, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.09.2021 стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 152 КК України залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2