справа № 462/6210/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000616 від 28.06.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє 15.11.2021 року Галицьким районним судом м.Львова за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

27.06.2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи між будинками по вул. Повітряній у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, шляхом вільного доступу, вважаючи що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав портативну акустичну колонку марки «JBL Boombox», яка належить ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_4 здав викрадену портативну акустичну колонку марки «JBL Boombox» у ломбард «Фінанс», що за адресою: м.Львів, вул.Широка, 70-В.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 9830 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто за ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю. Щиро кається у вчиненому. Просить суворо не карати.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували.
Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.
Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Обставиною, яка пом`якшує вину обвинуваченого ОСОБА_4 та передбачена ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Вчиненим кримінальним правопорушенням матеріальна шкода заподіяна у розмірі 9830 грн., яка не відшкодована.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
У разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 року у справі № 760/26543/17 провадження № 51 - 3600 кмо 20).
Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 15.11.2021 року ОСОБА_4 засуджено до чотирьох років одного місяця позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України. Кримінальне правопорушення за цим вироком було вчинене ОСОБА_4 до постановлення вироку Галицьким районним судом м.Львова.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, беззаперечно визнав свою вину, у вчиненому розкаявся, однак раніше судимий, злочин вчинив через рік після засудження його до покарання у виді позбавлення волі за корисливий злочин, офіційно не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному диспансері та в наркологічному диспансері не перебуває, не є особою з інвалідністю, не є військовослужбовцем строкової служби, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, та шляхом часткового складання покарань за попереднім вироком Галицького районного суду м.Львова від 15.11.2021 року та новим вироком остаточно призначити йому покарання у виді чотирьох років двох місяців позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року, яким його засуджено на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі, обрати ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня ухвалення цього вироку.
Зарахувати в строк покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, відбуте за вироком Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року покарання.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1