Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/99/21
Провадження № 1-кп/945/250/21
ВИРОК
Іменем України

23 вересня 2021 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2020 року за № 0000008 за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сокулко Бласшовське воєводство, Польща, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

встановив:

У двадцятих числах травня 2020 року (більш точну дату та час досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_5 , маючи намір на незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, для власного вживання, в невстановленому місці незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину - МДМА (3,4 метилендіоксиметамфетамін), загальною масою 2,5131 г, яку в подальшому переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став незаконно зберігати вказану психотропну речовину за вказаною адресою в приміщенні спальної кімнати, без мети збуту.
28 травня 2020 року в період часу з 07 години 05 хвилин по 09 годину під час проведення санкціонованого обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 , в спальній кімнаті домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину - МДМА (3,4 метилендіоксиметамфетамін), загальною масою 2,5131 г, яку ОСОБА_5 незаконно зберігав без мети збуту за місцем свого мешкання для власного вживання.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, без мети збуту, у великих розмірах.
22.09.2021 у кримінальному провадженні № 0000008 між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України.

ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Так, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав свою вину, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання, а також особи ОСОБА_5 , який за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, в силу ст. 89 КК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 повністю усвідомлюють зміст угоди про визнання винуватості, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів на загальну суму 2942грн. 10 коп., які підтверджені документально та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовувались ухвалами Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2020 року та 02 червня 2020 року; на мобільні телефони iPhone XR (с/н НОМЕР_1 ), iPhone 7 (с/н С39VCJLLJCLF), Huawei, в корпусі сірого кольору, сім-карта № НОМЕР_2 , накладено арешт з забороною розпорядження та користування до скасування арешту майна.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
За вказаних обставин арешт майна слід скасувати.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні слід слід знищити та повернути власникам.
Керуючись ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 вересня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000008, між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів на суму 2942грн. 10 коп.
Скасувати арешт майна: мобільних телефонів iPhone XR (с/н НОМЕР_1 ), iPhone 7 (с/н С39VCJLLJCLF), Huawei, в корпусі сірого кольору, сім-карта № НОМЕР_2 , який було засостосвано ухвалами Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2020 року та 02 червня 2020 року.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено МДМА (3,4 метилендіоксиметамфетамін), масою у складі речовини 2,5131 г (повернуто після дослідження 9,4119 г), яка поміщена у спец. пакет № 5423977 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, згідно з квитанцією № 579 про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 71, порядковий номер № 579 , знищити;
- мобільний телефон iPhone XR, чорного кольору, запакований до сейф пакету INZ1083660 та мобільний телефон Huawei, золотистого кольору, запакований до сейф-пакету INZ1083658, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, згідно з квитанцією про отримання речових доказів № 991, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 79, порядковий номер № 991 , повернути власникам.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

23.09.2021