КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого

ОСОБА_6 , ( ОСОБА_6 )

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина Німеччини, не працюючого, без реєстрації та визначеного місця проживання на території України, раніше не судимого,

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 20листопда 2021 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, задовольнити клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_6 , відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою по 20 листопада 2021 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та безпідставною, оскільки при її постановленні мали місце неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення норм кримінального процесуального закону.

На думку апелянта, місцевий суд не взяв до уваги той факт, що у ОСОБА_6 травми та вкрай важкий стан здоров`я, а за час його перебування під особистим зобов`язанням він довів, що дотримується усіх умов та покладених обов`язків.

Також в апеляційній скарзі акцентується увага на тому, що ризики, які були наведені прокурором, не відповідають дійсності, адже ОСОБА_6 не може чинити тиск на свідків та потерпілого, оскільки не володіє українською та російською мовами, а переховуватись від суду також не може у зв`язку з його поточним станом здоров`я. Як зазначено в апеляційній скарзі, ОСОБА_6 покинути територію України не зможе, оскільки не може самостійно пересуватись, більше того у нього немає документів, в тому числі й паспорту.

Акцентує увагу захисник в апеляційній скарзі на стані здоров`я ОСОБА_6 , посилаючись на те, що в умовах слідчого ізолятора не забезпечується додержання права обвинуваченого ОСОБА_6 на належну медичну допомогу, зокрема, в частині проведення медичного обстеження останнього та забезпечення можливості відповідного лікування згідно з встановленим діагнозом. Жодних дій для встановлення поточного діагнозу чи залучення кваліфікованих лікарів медичним персоналом слідчого ізолятора зроблено не було, що не було взято до уваги місцевим судом при постановленні оскаржуваної ухвали.

Захисник наголошує в апеляційній скарзі на тому, що діагноз, який був встановлений в Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до висновку № 347/21, складеного 18-20 серпня 2021 року спеціаліста з судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , яка працює на посаді заступника начальника ДСУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України», під час лікування ОСОБА_6 в КНП «КМКЛШМД» при його обстеженні не застосовувався нейроортопедичний метод, а вказане свідчить, що не визначався ступінь функціональних порушень травмованих кінцівок та рівень відновлення опорно-рухової функції. Результати променевого обстеження не дозволяють визначити характер консолідації переломів, що, у свою чергу, підтверджує абсурдність раніше поставленого діагнозу та листів медичного персоналу слідчого ізолятору про те, що ОСОБА_6 може ходити на милицях, але ігнорує це.

При цьому, на думку захисника, відповідно до висновку ОСОБА_6 не було проведено належні заходи реабілітації, а лише лікувальну фізкультуру.

На переконання апелянта, вказане унеможливлює жодних ризиків втечі, переховування ОСОБА_6 , чи перешкоджання досудовому розслідуванню, з огляду на те, що ОСОБА_6 перебуває у важкому стані.

Також захисник звертає увагу на те, що у зв`язку з падінням з висоти третього поверху, при здійсненні медичного огляду у ОСОБА_6 були зафіксовані травми: перелом правого ліктя; перелом правої променевої кістки; перелом правої стегнової кістки; перелом обох п`яткових кісток, а тому, беручи до уваги отримані внаслідок падіння травми, фізичне пересування ОСОБА_6 на даний момент є неможливим.

Апелянт переконаний, що запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою повинен бути змінений на особисте зобов`язання, оскільки умови утримання ОСОБА_6 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» порушують права людини, він не може перебувати в Державної установи «Київський слідчий ізолятор» у зв`язку з нинішнім станом свого здоров`я, потребує тривалої реабілітації, що не можливо здійснити в умова Державної установи «Київський слідчий ізолятор», а утримання ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора, враховуючи стан його здоров`я, є катуванням у розумінні ст. З Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наголошується й на тому в апеляційній скарзі, що відповідно до медичного висновку сімейного лікаря ОСОБА_6 - доктора медицини ОСОБА_9 , стан пацієнта залишається вкрай важким. Пацієнт не може пересуватися самостійно, ані на милицях, ані в будь-який інший спосіб, самостійно підвестися, лежати на боці, також потребує супроводу до туалету. Лікар переконаний у необхідності проведення низки оперативних втручань та вважає, що взяття під варту матиме катастрофічний вплив на реабілітацію ОСОБА_6 .

Про день та час апеляційного розгляду сторони кримінального провадження повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється колегією суддів без участі сторін кримінального провадження, оскільки прокурор, обвинувачений, його захисник не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши витребувані матеріали, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.115, ч. 2 ст.194 КК України.

22 вересня 2021 року в судовому засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки строк дії попередньої ухвали щодо тримання під вартою обвинуваченого спливає раніше, ніж відбудеться наступне судове засідання. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства, що відноситься до категорії злочинів вчинених проти життя та здоров`я особи та тяжкого кримінального правопорушення, не має місця проживання на території України, є іноземцем, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання може виїхати за межі країни, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не забезпечить запобігання існуючих ризиків.

Потерпіла підтримала думку прокурора.

Захисник заперечував з приводу клопотання прокурора, вважав, що ризики, на які посилається прокурор, є недоведеними, а, окрім того, позиція прокурора спростовується станом здоров`я ОСОБА_6 , який позбавлений можливості пересуватися, а, відтак, не зможе а ні скритися, а ні впливати будь-на кого, або вчиняти будь-які дії.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

За результатами розгляду клопотання прокурора ухвалою суду продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів по 20 листопада 2021 року включно.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування, свідчить про їх вагомість, більш детальну оцінку цим доказам, суд зможе надати на відповідній стадії судового розгляду, під час вивчення їх змісту та подальшого аналізу.

Міра покарання, призначення якої передбачається обвинуваченому ОСОБА_6 у разі доведення його винуватості та усвідомлення обвинуваченим цієї обставини, переконливо дає підстави вважати, що продовжують існувати такі ризики неправомірної процесуальної поведінки як: переховування від суду, тобто, ризик втечі обвинуваченого, а так само здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки суд ще не допитав їх безпосередньо.

Також судом при вирішенні питання можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який чи доцільності продовження строку його дії, відповідно до ст. 178 КПК України, враховано дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, не має постійного місця реєстрації та проживання на території України, є громадянином ФРН, не одружений, має задовільний стан здоров`я, а також має батьків похилого віку, які проживають на території ФРН, та дійшов висновку, що наявні ризики неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , на які послався прокурор, переважають характеризуючі дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 .

Судом також враховано, що висунення ОСОБА_6 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини, за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки, що настали, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання його винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_6 у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Також суд врахував, що фактичні обставини, за яких стороною обвинувачення ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, вказують на вжиття ним заходів до приховування вчиненого злочину та його слідів.

Наведені обставини вказують і на високу ймовірність вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 незаконного впливу на свідків та потерпілих, які ще не допитані у цьому провадженні, з метою зміни ними своїх показань, наданих під час досудового розслідування, оскільки суд сприймає всі докази безпосередньо та може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, а тому при застосуванні до обвинуваченого менш суворішого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не можна буде запобігти цим ризикам.

Окрім того, суд дійшов висновку, що дані, які характеризують особу обвинуваченого, його стан здоров`я, наявність у нього батьків похилого віку, не є достатніми стримуючими факторами та не переважають ризиків неправомірної його поведінки.

Окремо суд перевірив доводи сторони захисту щодо стану здоров`я обвинуваченого та дійшов висновку, що інформація, яка отримана з КНП «Київська міська клінічна лікарні швидкої медичної допомоги», свідчать про приховування стороною захисту від суду дійсної інформації щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , свідоме невиконання обвинуваченим програм реабілітації, що вказує на існування реального ризику втечі обвинуваченого, переховування його від суду, а також на перешкоджання розгляду даного кримінального у розумні строки, що, перебуваючи під особистим зобов`язанням у межах даного кримінального провадження, ні ОСОБА_6 , ні інші особи в його інтересах, маючи реальну можливість, не обрали лікаря та/або лікарню відповідно до власних вподобань для отримання належної медичної допомоги, проведення оперативних втручань, що зі слів захисту не було надано ОСОБА_6 у КНП «Київська міська клінічна лікарні швидкої медичної допомоги».

Судом також враховано, що на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року начальником філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київської області ОСОБА_10 направлено лист щодо стану здоров`я обвинуваченого, в якому зазначено, що останній свідомо не виконує рекомендації медичного персоналу, і вказані обставини свідчать про те, що ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально виконавчої служби України» в м. Києві та Київської області вживаються заходи для належного медичного лікування та реабілітації обвинуваченого, однак, таке неможливо провести з огляду на поведінку останнього.

Суд дійшов висновку, що встановлені обставини спростовують доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_6 для здійснення належної медичної допомоги та реабілітації.

З огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , міру покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання його винуватим, відсутність у нього постійного та тимчасового місця проживання на території України, його вік, те, що він не одружений, сім`ї на території України немає, відсутність офіційного джерела доходу, що за станом здоров`я може утримуватись в закладах пенітенціарної системи, продемонстровану ним поведінку в судових засіданнях, приховування дійсної інформації щодо стану здоров`я, наявну інформацію про можливість пересування обвинуваченого на ходунках та милицях, невиконання останнім своїх обов`язків по прибуттю безпосередньо в судові засідання під час дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, у сукупності свідчить про існування високого ступеню ризику втечі обвинуваченого та переховування його від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, перешкоджання суду іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням того, що внаслідок вчинення інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень загинула людина, суд підстав для визначення застави не знайшов.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом першої інстанції дотримані вказані вимоги закону.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винним, з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого, дійшов висновку, що на цей час ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились настільки, щоб зробити висновок, що інші запобіжні заходи забезпечать належну поведінку обвинуваченого під час розгляду справи та виконання відповідних обов`язків.

Так ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судового розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з наявними матеріалами ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років та 10 років відповідно.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, на даний час з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами не закінчені, про що й зазначив суд першої інстанції в ухвалі, а тому колегія суддів приймає до уваги стадію даного судового провадження, те, що докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом першої інстанції в повному обсязі не досліджені, а за таких обставин залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, а також ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує йому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, має можливість переховуватися від суду, в тому числі покинути територію України, з огляду на те, що він є громадянином ФРН.

При цьому, на думку колегії суддів, будь-яких дійсних гарантій явки до суду обвинуваченого стороною захисту не надано, як і не міститься таких даних у наданих захисником документах.

Окрім того, колегія суддів враховує, що суд при вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу врахував дані, що характеризують особу обвинуваченого на даний час, його процесуальну поведінку, те, що останнім не виконуються вимоги лікарів, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника про неврахуванням судом першої інстанції при вирішення питання продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою важкого стану здоров`я обвинуваченого, що фактичні обставини, за яких стороною обвинувачення ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, вказують на вжиття ним заходів до приховування вчиненого злочину та його слідів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені обставини вказують на високу ймовірність переховування обвинуваченого, вчинення незаконного впливу на свідків та потерпілих, які ще не допитані у цьому провадженні, з метою зміни ними своїх показань, наданих під час досудового розслідування.

За наявності встановлених ризиків, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, враховуючи стадію судового розгляду, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки відсутні підставі вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність при вирішення питання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При цьому суд першої інстанції, з урахуванням встановлених обставин та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , а також відомостей про його особу, дійшов висновку про неможливість визначення обвинуваченому застави з урахуванням положень ст. 182 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого настала смерть людини.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що умови утримання ОСОБА_6 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» порушують права людини, він не може перебувати в Державної установи «Київський слідчий ізолятор» у зв`язку з нинішнім станом свого здоров`я, потребує тривалої реабілітації, що не можливо здійснити в умова Державної установи «Київський слідчий ізолятор», є непереконливими, оскільки будь-які відомості про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може перебувати в умовах СІЗО наявні матеріали не містять.

Окрім того, є непереконливими доводи апеляційної скарги захисника про те, що не застосування до обвинуваченого нейроортопедичного методу під час лікування ОСОБА_6 в КНП «КМКЛШМД» при його обстеженні, про що зазначено у висновку № 347/21, складеного 18-20 серпня 2021 року спеціаліста з судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , що свідчить про невизначення ступеню функціональних порушень травмованих кінцівок та рівня відновлення опорно-рухової функції, оскільки будь-яких даних про те, що під час проведення дослідження спеціалістом встановлювався стан здоров`я обвинуваченого на час складання висновку, матеріали не містять, як і не надані захисником суду апеляційної інстанції.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 20 листопада 2021 року включно, - залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ __________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3