Справа № 354/1380/21
Провадження № 1-кп/354/28/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яремче кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 29 квітня 2021 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прип`ять, Київської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, приватного підприємця, неодруженого, на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 умисно спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

28 квітня 2021 року приблизно о 12 год. 00 хв. біля приміщення «Шиномонтаж», що знаходиться за адресою: м. Яремче, вул. Свободи, 159 Надвірнянського району Івано-Франківської області між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений ОСОБА_3 діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , після чого повалив його на землю та наніс йому один удар рукою в область правого плеча.

Внаслідок вказаних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого повного травматичного вивиху плечової кістки в правому плечовому суглобі, які згідно висновку судово-медичного експерта №124 від 25 червня 2021 року відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, підтвердив фактичні обставини справи та суду пояснив, що він здійснює підприємницьку діяльність та працює на «Шиномонтажі», що знаходиться по вул. Свободи, 159 у м. Яремче. 28 квітня 2021 року близько 12 год. 00 хв. до нього зателефонував його працівник ОСОБА_8 , сказав, що приїхали якість чоловіки та попросив приїхати на шиномонтаж. Коли він зі своїм братом ОСОБА_9 під`їхали на місце, то побачили автомобіль біля якого стояла жінка, на запитання що сталося, вона нічого не пояснила. Тоді вони підійшли до проходу у приміщення, де стояли двоє чоловіків- ОСОБА_7 та його напарник, які не повідомили, що вони є працівниками військкомату, не були одягнуті у форменний одяг та не пред`явили службові посвідчення. ОСОБА_10 сказав, що ці чоловіки його тримають та не випускають із приміщення, а ОСОБА_7 повідомив, що зараз приїде поліція. В цей час ОСОБА_10 почав втікати, а між ним та потерпілим почалася штовханина у дверях приміщення шиномонтажу, він схопив ОСОБА_7 за плече та нагнув до землі, спричинивши йому таким чином вивих. В цей час потерпілий повідомив, що вони із напарником є працівниками військкомату після чого вони із братом поїхали з місця події на інше СТО. Просив суд його суворо не карати, оскільки він щиро розкаюється у вчиненому, та визнає свою провину. Також зазначив, що цивільний позов потерпілого визнає частково на суму 5000 грн., вважаючи вказаний ОСОБА_7 розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 30000 грн. завищеним.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він за контрактом перебуває на службі на посаді офіцера мобілізаційного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 . 28 квітня 2021 року він виконував свої службові обов`язки з відбору кандидатів для призову на строкову військову службу на території Яремчанської міської ради Івано-Франківської області. Попередньо була отримана інформація, що на СТО по АДРЕСА_2 працює особа, яка знаходиться у базі даних призовників. Близько 12 год. того дня він разом із двома іншими співробітниками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 приїхали до даного СТО та пройшли на територію шиномонтажу, де на той час знаходився лише ОСОБА_10 . Вони представились, запитали чому останній не з`являється на комісаріат для проходження комісії чи подання документів щодо наявності права на відстрочку від військової служби. ОСОБА_10 спершу заперечував свою особу, але у них було наявне фото із особової справи, тоді останній визнав що дійсно є призовником, при цьому у розмові ніякого конфлікту не виникло. Вони запропонували ОСОБА_10 проїхати у поліцію та оплатити штраф за неявку у комісаріат. Розмова тривала кілька хвилин і в цей час з центральної дороги на територію СТО заїхав автомобіль із якого вийшли двоє чоловіків, як надалі з`ясувалось це були обвинувачений ОСОБА_3 із братом, які відразу почали нецензурно висловлюватись на їхню адресу. Вони із колегою представились, показали службові посвідчення, сказали, що являються працівниками військового комісаріату, повідомили що зараз приїде поліція, яку вже викликали і вони у всьому розберуться. Проте вказані чоловіки почали кричати щоб вони забирались з території і між ними із обвинуваченим та його братом зав`язалась штовханина, під час якої ОСОБА_3 , взявши його за шию та за руку, нагнув до землі та вдарив ззаду в область плечового суглобу, спричинивши травму. Від удару він впав, ОСОБА_10 на той час вже втік з місця події, і після цього ОСОБА_3 із братом сіли в автомобіль та поїхали у невідомому напрямку, а через деякий час прибув наряд поліції. Вказав, що даний конфлікт тривав не більше 5 хвилин, при цьому вони із колегою не заходили у приміщення шиномонтажу і нікого не утримували силоміць, події відбувались на відкритій території, під навісом. Зазначив, що свій цивільний позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі. Просить врахувати, що він являється військовослужбовцем та учасником АТО, обвинувачений спричинив йому тілесні ушкодження під час виконання службових обов`язків. Після цього він 21 день знаходився на амбулаторному лікуванні, був звільнений від фізичних навантажень та змушений був носити фіксовану пов`язку, а тому вважає, що визначений ним розмір відшкодування моральної шкоди є співрозмірним із перенесеними ним фізичними та моральними стражданнями. Щодо міри покарання обвинуваченому вказав, що не наполягає на позбавленні волі, оскільки в останнього на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, проте просить покарати його справедливо.

Окрім власного визнання вини обвинуваченим та показань потерпілого, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, повністю доведена іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-протоколом проведення слідчого експерименту від 07 жовтня 2021 року, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи по вул. Свободи в м. Яремче у присутності понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та статиста ОСОБА_15 вказав на приміщення шиномонтажу, що знаходиться біля АЗС «ОККО», в якому він 28 квітня 2021 року близько 12 год. 00 хв. під час конфлікту спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , а також вказав на статистові механізм заподіяння даних тілесних ушкоджень, зокрема показав, що підійшов ззаду до потерпілого, повалив його на землю та наніс один удар рукою в область плеча;

-висновком судово-медичного експерта №124 від 25 червня 2021 року, яким підтверджується, що у потерпілого ОСОБА_7 мав місце закритий повний травматичний вивих плечової кістки у правому плечовому суглобі. Вказана травма отримана від непрямого прикладення фізичної сили, внаслідок насильного руху руки за межі фізіологічної можливості із розривом капсули суглобу та може відповідати терміну утворення, вказаному у постанові слідчого про призначення судово-медичної експертизи і згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, та викликали тривалий розлад здоров`я. Відсутність перебування на лікуванні більше 21 дня, не відповідає характеру заподіяної травми правого плеча, а тому не може бути підставою для зміни ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Зважаючи на наведене, суд, всебічно, повно й неупереджено, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, характер та наслідки вчиненого злочину, ставлення обвинуваченого до злочину та поведінку після його вчинення, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, займається підприємницькою діяльністю, розлучений, на утриманні у нього перебувають двоє малолітніх дітей-сини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст.75 КК України, суд врахував дані, що характеризують його особу, ступінь тяжкості вчиненого злочину та його наслідки, те, що він раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням та позицію потерпілого щодо міри покарання, який не наполягав на призначенні суворого покарання.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами та відповідатиме меті покарання, наведеній у ст. 50 КК України.

До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди в розмірі 30000 грн.

Згідно вимог ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, за змістом ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 9 зазначеної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 суд приймає до уваги те, що внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому було спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження, з приводу якого він зазнав фізичного болю, тривалий час знаходився на амбулаторному лікуванні, був обмежений у фізичних навантаженнях, проходив курс відновлюючої реабілітації, а також зазнав моральних та душевних страждань, образу через несправедливе ставлення та неправомірну поведінку щодо нього з боку обвинуваченого, що негативно відобразилось на його самопочутті, призвело до порушення нормального та звичного способу життя, а тому, з урахуванням наведеного, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що цивільний позов потерпілого підлягає до часткового задоволення та вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_7 10000 грн. грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання до набрання цим вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 381, 382, 394 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 2(двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1(один) рік 6(шість) місяців.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_3 покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 10000(десять тисяч) гривень грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1