Справа № 346/5949/21
Провадження № 11-сс/4808/51/22
Категорія ст. 197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.01.2022 року про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000559 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України -
за участю: прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та замінити йому тримання під вартою на домашній арешт. Наголошує на тому, що він відмовився від послуг попереднього захисника, який неналежним чином виконував свої обов`язки, й виявив бажання захищати себе самостійно. Вказує на те, що він має постійне місце мешкання, де проживає разом із хворою матір`ю, що потребує догляду, в той час як його молодший брат проживає окремо, який змушений залишити свою роботу, що б доглядати за матір`ю. Апелянт посилається на те, що слідчим не допитано ключового свідка, не було проведено огляд місця події, очної ставки. Стверджує, що його показання на яких слідчий ґрунтує свої висновки, отримані незаконним шляхом.

Ухвалою слідчого судді від 28.01.2022 року щодо ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, мотивуючи не зменшенням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а тому з метою їх запобігання застосування більш м?яких запобіжних заходів є недоцільним, й стороною обвинувачення доведено наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.
Під час апеляційного провадження:

- підозрюваний ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді скасувати та замінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт. Заявив, що свої інтереси буде захищати самостійно, відмовився від призначення йому захисника;

- прокурор просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З наданих суду матеріалів вбачаться, що органом досудового розслідування за кримінальним провадженням №0000559 від 04.12.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, яке, відповідно до приписів ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10-ти років (а.п. 43-44).

В апеляційній скарзі апелянт фактично висловив свою незгоду з діями слідчого, який, на його думку, по-перше, не допитав ключового свідка, а по друге апелянт наголосив на тому, що надані ним показання отриманні шляхом застосуванням недозволених методів ведення слідства.

Проте, як вбачається з клопотання слідчого, та висновків слідчого судді в ухвалі, слідчий наглошував, що досудове розслідування продовжено до 04.03.2022 року, у зв`язку із необхідністю завершення проведення судово-медичної, судово-психіатричної, імунологічної, цитологічної експертиз, які знаходяться на виконанні в експертній установі, а також необхідністю проведення допиту свідків, інших слідчих (розшукових) дій.
Отже, твердження апелянта про те, що слідчим не допитано ключового свідка, є передчасним, оскільки досудове розслідування продовжується, саме з підстав того, що слідчим не виконано всіх необхідних дій для завершення досудового розслідування, зокрема й у зв`язку із необхідністю допиту свідків.
Щодо посилання апелянта про те, що надані ним показання були отриманні шляхом застосуванням недозволених методів ведення слідства, то колегія суддів доходить наступного висновку.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що у справі міститься протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 04.12.2021 року, з якого вбачається, що допит останнього відбувався у присутності захисника ОСОБА_8 , протокол містить власноручній запис підозрюваного наступного змісту: «Протокол з моїх слів записаний вірно, мною прочитаний, зауважень не має» (а.п. 50-51).
Колегія суддів роз`яснює підозрюваному право на звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочинів працівниками досудового розслідування.

Водночас колегія суддів наголошує, що згідно п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органи державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених, зокрема, працівником правоохоронного органу.

Отже, вказана вище інформація щодо застосування до ОСОБА_6 недозволених методів досудового розслідування підлягає перевірці шляхом ініціювання здійснення офіційного розслідування уповноваженим органом за наявністю відповідної заяви з викладом конкретних обставин, які б указували, що в даному випадку мало місце заборонене жорстоке поводження з боку правоохоронних органів.

Повноваження слідчого судді на досудовому провадженні щодо питання розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення особи, яка провадить дізнання, слідчого та прокурора, вирішується в порядку, передбаченому главою 26 КПК України у визначеному законом строки та за передбаченою процесуальною формою.

В той же час, в даному конкретному випадку слідчим суддею перевірялось питання щодо законності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , й на даному етапі суд не перевіряє доведеність обвинувачення, а виключно вирішує питання щодо наявності обґрунтованої підозри та ризиків, які продовжують існувати.

Згідно з приписами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На переконання колегії суддів, надані суду матеріали доводять наявність правових підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують саме такий обсяг втручання у права та інтереси останнього саме з метою забезпечення кримінального провадження.

Підстав вважати, що більш м`які запобіжні заходи можуть запобігти ризикам, передбаченим п.1, п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні), колегія суддів не вбачає, й в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів щодо запобігання наявним ризикам в інший спосіб, ніж передбачений відповідним судовим рішенням.

Доводи апелянта в частині того, що він має постійне місце мешкання, де проживає разом із хворою матір`ю, що потребує догляду, в той час як його молодший брат проживає окремо, й який, у зв`яжу із його арештом, змушений залишити свою роботу, що б доглядати за матір`ю, самі по собі не спростовують і не нівелюють ймовірність вчинення підозрюваним ОСОБА_6 ризиків, заявлених стороною обвинувачення.

Наведені апелянтом аргументи не достатні для відповідного висновку про необхідність зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, як про це наголошує останній в апеляційній скарзі.

Сторона обвинувачення належним чином обґрунтувала необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою саме з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, ефективності здійснення кримінального провадження та з метою запобіганню ризикам, наявність яких була обґрунтована відповідними доказами, наданими стороною обвинувачення.

Виходячи з характеру пред`явленої ОСОБА_6 підозри у умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, колегія суддів вважає, що таке кримінальне правопорушення має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а тому рішення слідчого судді належить залишити без змін.

Отже, залишаючи рішення слідчого судді без змін, колегія суддів, окрім наведеного вище, враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», в частині того, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, й тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.01.2022 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000559 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4