Справа № 146/1014/18
Провадження №11-кп/801/424/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Вінницького апеляційного суду в складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції).,
обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 діб, починаючи з 15.03.2022 року до 13.05.2022 року включно, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, відомості про яке внесено 21 листопада 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000013,-
ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в судовому засіданні прокурором доведено продовження існування ризиків, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , та на даному етапі провадження застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання процесуальних рішень.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить поновити строк на апеляційне оскарження з поважних причин, оскільки в судовому засіданні він приймав участь в режимі відеоконференції, а копія ухвали йому надіслана 22.03.2022.
По суті адвокат просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою ОСОБА_9 змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, звільнивши обвинуваченого з-під варти із зобов`язанням не пізніше 24-х годин з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.
Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 15.03.2022 підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду обставинам кримінального провадження.
Захисник вказує, що в порушення вимог ст.31 КПК України судове засідання було проведено незаконним складом суду одноособово суддею ОСОБА_1 , не обґрунтовано, чому можливо застосувати положення п-20-5 Перехідних положень КПК України щодо можливості одноособового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою.
В порушення ч.2 ст.184 КПК України стороні захисту та обвинуваченому клопотання про продовження строку тримання під вартою не було вручено за три години до його розгляду.
Крім того, прокурором жодним чином не було доведено, що раніше заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися або з`явилися нові, які виправдовують тримання особи під вартою.
Судом не надано оцінки клопотанню захисника про можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому для його мобілізації до лав ЗСУ та захисту Батьківщини від російського агресора.
Заслухавши суддю - доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому обвинувачується.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа.
Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не зникли.
Є всі підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.
З огляду на санкцію статті КК України обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також незаконно впливати, тиснути на іншого обвинуваченого ОСОБА_10 та на свідків, які ще не допитувалися в судовому засіданні і на допиті яких наполягає сторона захисту.
Таким чином, існує обґрунтований ризик того, що опинившись на волі обвинувачений зможе ухилитися від суду, продовжити вчиняти інші злочини та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Колегія суддів звертає увагу, що в розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Таким чином, колегія суддів не погоджується з доводами захисника про те, що прокурором не було доведено того, що ризики жодним чином не зменшилися або з`явилися нові, які виправдовують тримання особи під вартою.
Крім того, доводи апеляційної скарги захисника про те, що судове засідання було проведено незаконним складом суду, а саме одноособово головуючим суддею ОСОБА_1 , яким не обґрунтовано застосування положення п-20-5 Перехідних положень КПК України щодо можливості одноособового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою безпідставні.
Так, постановою Кабінету Міністрів України № 1336 від 15 грудня 2021 року «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», на території України продовжено дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» до 31 березня 2022 року.
З урахуванням вказаних положень та пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, який тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлює особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.
Зокрема у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
На підставі викладеного й відбувся одноосібний розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 .
В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції наведено підстави для одноособового розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , а захисником та обвинуваченим із вказаних підстав не було заявлено відвід судді ОСОБА_1 .
Доводи захисника про те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою не було вручено їм за три години до його розгляду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, під час судового розгляду клопотання захисник та обвинувачений клопотань про відкладення судового засідання не заявляли, а відтак всі учасники погодилися на розгляд даного клопотання.
Окрім того, ч.3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом не було надано оцінки про можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому для його мобілізації до лав ЗСУ та захисту Батьківщини від російського агресора.
Докази того, що обвинувачений ОСОБА_9 підпадає під проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також висновок про придатність особи до несення військової служби в умовах воєнного стану відсутні.
Колегія суддів звертає увагу, що Законом України про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав від 15 березня 2022 року № 2125-IX розділ IX-1 КПК України доповнено статтею 616.
Дана стаття встановлює порядок скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміну запобіжного заходу з інших підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до ч.2,3 ст. 616 КПК України слідчий суддя або суд, який розглядає кримінальне провадження, розглядає клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період невідкладно.
За наявності достатніх підстав слідчий суддя або суд має право скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для подальшого проходження підозрюваним, обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Тобто у даному випадку захисник не є уповноваженим суб`єктом на звернення з до суду з таким клопотанням про скасування запобіжного заходу, оскільки спочатку це має зробити обвинувачений звернувшись до прокурора з відповідним клопотанням за результатами розгляду якого прокурор наділений правом, а не обов`язком звернутися до суду з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для подальшого проходження обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції-,
ПОСТАНОВИВ:
Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_11