Провадження №11-кп/801/1247/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 9 вересня 2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 189 КК України, ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 189 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.4 ст. 189 КК України.

Ухвалою цього суду від 9 вересня 2021 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 . Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування своїх вимог зазначає про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зміною обставин, передбачених ст. 178 КПК України. Зокрема, вказує, що у нього відсутня можливість впливу на потерпілих та свідків, всі докази у кримінальному провадженні зібрані, а тому ризик пошкодити чи знищити будь-який з доказів, відсутній. Крім того зазначає про те, що він потребує оперативного лікування, яке в умовах СІЗО забезпечити неможливо. Також звертає увагу, що кримінальне провадження розглядається в суді понад три роки та за цей час фактичного розгляду справи по суті не відбувалось.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши ухвалу суду першої інстанції та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Нормами ч.2 ст. 331 КПК України визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, це унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення.
Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Так, судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних двох тяжких злочинів та особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, судове слідство у кримінальному провадженні не завершено, не допитані свідки, а тому продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України : переховування обвинуваченого від суду, можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень, що свідчить про неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Таке рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, у рішеннях якого, зокрема, у справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 9 вересня 2021 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10