Справа № 646/4902/21
№ провадження 1-кп/646/671/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
особи, стосовно якої подано клопотання про застосування
примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Харкові у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_2 про продовження строку запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грабарівка Піщанського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 від 30.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
у с т а н о в и в:
У провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 від 30.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Прокурор ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні заявила письмове клопотання про продовження ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку строком на 60 діб, посилаючись на те, що ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 інкримінується вчинення злочину, який відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які не допитані на теперішній час, не зменшились.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила проводити підготовче судове засідання за її відсутності.

Представник потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явилась, на адресу суду надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання за її відсутності.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, вважав, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_3 можливо застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Особа, стосовно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 послався на те, що він незаконно був поміщений до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги», оскільки особи поміщуються до лікувального закладу за місцем проживання, а він мешкає у м.Харків.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора з таких підстав.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 липня 2021 року змінено застосований раніше до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді поміщення до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради.

Строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується 26 вересня 2021 року.

Відповідно до положень ст.ст.131,132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, можуть бути застосовані судом запобіжні заходи, зокрема - поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Нормою ст.508 КПК України визначено, що передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Аналізуючи питання того, чи є у провадженні наявними ризики, регламентовані ст.177 КПК України, суд враховує те, що їх дійсну та реальну наявність було встановлено слідчим суддею при обранні запобіжного заходу уперше, та на даний час встановлені ризики є дійсними, реальними та триваючими, тобто заявлені ризики не зменшилися.

При застосуванні під час досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , а також при зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на поміщення ОСОБА_3 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку слідчий суддя, суд встановив, у тому числі наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме - ризиків можливості переховування від органів досудового розслідування, суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, у тому числі корисливого, незаконного впливу на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, які на даний час не зменшились.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення свідчать про його суспільну небезпеку.

Крім того, відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №333 від 30 червня 2021 року ОСОБА_3 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдної та відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_3 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого у межах психіатричного закладу слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей, за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява №34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_3 , передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких, його суспільну небезпечність, наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також особу ОСОБА_3 , який відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №333 від 30 червня 2021 року страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдної та відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Суд вважає, що застосування інших (менш суворих) запобіжних заходів, передбачених ст. 508 КПК України, не зможе забезпечити виконання ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 177 КПК України, з урахуванням його небезпечної поведінки, про що вказує характер дій, у вчиненні яких він підозрюється.

Враховуючи, що на даний час залишаються існувати ризики, що свідчать про можливість вчинення ОСОБА_3 дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також його психічний стан, через який він не здатний усвідомлювати свої дії і керувати ними, що може привести до скоєння суспільно-небезпечних дій, а також з метою унеможливлення спричинення ним шкоди як собі, так і іншим особам, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, строком на 60 (шістдесят) діб.

Разом з тим, суд враховує лист директора Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_9 від 30 серпня 2021 року, долученого до повідомлення начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_10 , яке надійшло до суду 31 серпня 2021 року, в якому він зазначає, що КП «ДБКЛПД» ДОР не в змозі прийняти ОСОБА_3 до лікувального закладу, оскільки не має в своєму складі спеціального обладнаного відділення для тримання осіб, яким обрано запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу психіатричної допомоги та посилається на відсутність спеціальної постанови КМ України, яка б регулювала тримання осіб, яким обрано запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, а також, що він керується положеннями ч.6 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», які передбачають, що примусові заходи медичного характеру застосовуються в закладі з надання психіатричної допомоги у межах адміністративно територіальної одиниці саме за місцем проживання особи.

17 вересня 2021 року на запит суду в.о. директора Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_11 надав відповідь про те, що з боку КП «ДБКЛПД» ДОР дії пов`язані з невиконанням ухвали відсутні, що дійсно КП «ДБКЛПД» ДОР відноситься до переліку спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги, проте, на теперішній час відсутня спеціальна постанова Кабінету Міністрів України, яка б регулювала тримання осіб, яким обрано запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, тому лікарня у своїй діяльності керується Законом України «Про психіатричну допомогу», при цьому наказ Міністерства охорони здоров`я України від 20.03.2018 № 516 не регулює дане питання.

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру, не пов`язані з позбавленням волі, застосовуються в закладі з надання психіатричної допомоги у межах адміністративно-територіальної одиниці за місцем проживання особи за бажанням такої особи.
При цьому, ч.7 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що при застосуванні судом запобіжних заходів до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, порядок організації психіатричної допомоги такій особі встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З аналізу вказаних правових норм слідує, що поміщення до спеціального психіатричного закладу у межах адміністративно-територіальної одиниці за місцем проживання особи за бажанням такої особи здійснюється лише у разі застосування до особи саме примусових заходів медичного характеру, а імперативна вимога щодо розміщення особи, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку у межах адміністративно-територіальної одиниці за місцем проживання особи відсутня.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , тобто на території адміністративно-територіальної одиниці - Харківської області, але відповідно до Переліку спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги, затвердженого Наказом МОЗ України від 20.03.2018 № 516, спеціальні заклади з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до яких може бути поміщено особу, в межах вказаної адміністративно-територіальної одиниці не зазначені.
Суд зауважує, що з огляду на викладене та у зв`язку відсутністю спеціального чинного нормативного акту, на підставі якого суд самостійно може визначити установу, до якої слід помістити особу, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру та щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, у даному випадку суд не має можливості самостійно визначити конкретну спеціальну установу з надання психіатричної допомоги з метою поміщення особи, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк застосовного до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку строком на 60 (шістдесят) діб та помістити ОСОБА_3 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 315, 508 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку щодо ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку строком на 60 (шістдесят) діб до 15 листопада 2021 року.
Помістити ОСОБА_3 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Виконання ухвали доручити Головному управлінню Національної поліції в Харківській області та Головному управлінню Національної гвардії України.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Слобідської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_2 .
Встановити строк дії ухвали до 15 листопада 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова.
Суддя ОСОБА_1