22.02.2022
справа № 642/5191/19
провадження № 1кп/642/239/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2022 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:
судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурорів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 , 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Ленінського р/с м. Харкова перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 23.02.21р. був обраний у вигляді тримання під вартою.
Згідно до вимог ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд забов*язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу 2 місячного строку.
Прокурор заявив клопотання щодо продовження строку тримання під вартою з урахуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України врахованих слідчим суддею 23.02.21р.
Адвокат заявила про доцільність зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт в зв`язку зі станом здоров`я обвинуваченого. Обвинувачений з думкою адвоката погодився. Заявив про відсутність будь-яких ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Вислухавши думки учасників провадження суд вважає наступне:
відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 нього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих кронами кримінального проваджений матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального
правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного,
обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він
підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного
проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо
вони застосовувалися до нього раніше;
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак суд не приймає доводи захисника та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
При розгляді питання про запобіжний захід, суд враховує, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий, не працює, ухвалою судді Жовтневого р/с м. Харкова від 30.05.19р. було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт однак умови вказаного запобіжного заходу ОСОБА_6 порушив, за визначеним у ухвалі від 30.05.19р. місцем проживання не з`явився що підтверджено письмовими показами батька ОСОБА_7 , перебував у розшуку за кримінальними провадженнями в Жовтневому та Ленінському районних судах міста Харкова, у зв`язку з чим слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова виносилась ухвала про взяття його під варту, даних про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків суду не надано, будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні на цій стадії процесу не встановлено.
Матеріалами справи встановлено що з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_6 а саме відсутності однієї нирки, останньому 30.05.19р. було змінено запобіжний захід на домашній арешт однак за адресою мешкання ОСОБА_6 не з`явився. Про місце перебуванням суд та правоохоронні органи не повідомив. Матеріалами справи встановлено що ОСОБА_6 перебуваючи в розшуку був неодноразово виявлений, опитаний та у нього відбиралась розписка про необхідність явки до суду однак до суду останній не з`являвся.
Медичною частиною слідчого ізолятора та стороною захисту інформації щодо неможливості обвинуваченим утримуватись у мовах ізоляції від суспільства суду не надано.
Таким чином клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає оскільки додатки до нього вже були предметом розгляду Жовтневим р/с м. Харкова під час винесення ухвали від 30.05.19р.
За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризики, які були враховані судом при обранні йому такого запобіжного заходу не зменшилися, у зв`язку з чим вважає, що доцільно продовжити відносно обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Щодо доводів сторони захисту про відсутність ризиків, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконного впливу на потерпілих на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують, а строк утримання обвинуваченого під вартою є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Суд також вважає, що зміна обвинуваченому обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід буде недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 звинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, а також, що на цей час у суду немає підстав вважати відсутніми ризики, які передбачені ст. 177 КПК України суд приходить до висновку, що обраний відносно нього запобіжний захід слід продовжити на 60 діб.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, ч. 3 ст. 331 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Продовжити відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 , ч.3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань (№27) строком на 60 днів, тобто до 20 квітня 2022 року включно.
Копію ухвали направити до УІН № 27 м. Харкова.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1