Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, клопотання засудженого
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, до засудження не працюючого, одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
про умовно-дострокове звільнення від покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.01.2019 року,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
в режимі відеоконференції
представник «БВК №35» ОСОБА_5 ,
засуджений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 засуджений 23.01.2019 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі. За час відбування покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» не має жодного стягнення, має п`ять заохочень, також має на утриманні неповнолітню дитину, був працевлаштований, став на шлях виправлення.
Засуджений вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому підлягає умовно-достроковому звільненню.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та просив задовольнити з підстав заявлених у клопотанні.
Представник колонії заперечував проти задоволення колопотання.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_3 не підлягає умовно-достроковому звільненню, оскільки не працює, а тому не довів своє виправлення сумлінним ставленням до праці.
Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши матеріали особової справи засудженого та надані суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.
З наданих суду матеріалів убачається, що ОСОБА_3 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.01.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі.
Початок строку покарання 09.10.2018 року, кінець строку 09.05.2023 року.
Утримуючись в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 09.10.2018 року, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
Утримуючись в ДУ «Білоцерківська виправна колонія» (№35)» з 06.12.2018 року характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
Утримуючись в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 06.05.2019 року, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 05.06.2019 року відбуває покарання у ДУ «Білоцерківська виправна колонія» (№35)». За час відбування покарання в установі зарекомендував себе посередньо, стягнень не мав, має 5 заохочень, на підприємстві установи не працевлаштований.
В Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» відбуває покарання з 05.06.2019 року.
За час відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень не має, має пять заохочень.
На підприємстві установи не працевлаштований.
Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням завдяки контролю з боку адміністрації установи.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику у свою адресу.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.
Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує під контролем.
Утримує у чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд.
Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
Приймає участь в роботах по благоустрою місць позбавлення волі, ініціативи не проявляє.
Дотримується вимог пожежної безпеки.
Згідно з ст. 110 КВК України зв`язки із рідними та близькими родичами підтримує шляхом телефонії та отримання від них посилок.
Відповідно до ст. 123 КВК України не приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі.
Відповідно до ст. 123 КВК України не приймає участь реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених.
Відповідно до вимог статті 126 КВК України має середню освіту. Не навчався в Білоцерківському навчальному центрі №35.
Відповідно до ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій.
За час відбування покарання в установі на профілактичному обліку не перебував.
Також з наданих матеріалів убачається, що відповідно до протоколу №44 від 03.11.2021 року, відмовлено комісією установи у зв`язку із тим, що мав недостатній ступінь виправлення, ст. 81 КК України.
Крім того, судом встановлено, що за період з 2010 по 2018 роки ОСОБА_3 4 рази засуджувався за умисні злочини. Неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі. Звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково. Однак, після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчиняв нові умисні корисливі злочини.
Так, вироком Деснянським районного суду м. Києва від 17.05.2010 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 України із застосуванням ст. 69, ст. 70 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 12.04.2011 року умовно- достроково на 1 рік 5 місяців 2 дні, ст. 107 КК України.
Через невеликий проміжок часу, в період умовно-дострокового звільнення, ОСОБА_3 знову вчинив умисний злочин та 14.10.2011 року вироком Деснянського районного суду м. Києва засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Не звільнявся.
29.02.2012 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.01.2016 року по відбуттю строку покарання.
Однак, ОСОБА_3 через нетривалий строк, знову вчинив умисні корисливі злочини та 21.03.2018 року був засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України із застгосуванням ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Не звільнявся.
Разом із тим, ОСОБА_3 знову вчинив умисний злочин та 23.01.2019 року був засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України на 4 роки 7 місяців позбавлення волі.
З наведеного убачається, що ОСОБА_3 звільнявся від відбування покарання, в тому числі і умовно-достроково, однак під час умовно дострокового звільнення вчиняв нові злочини умисні злочини.
Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що під час вирішення питань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Також, звертається увага судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При прийняті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.
Разом із тим, з доданим матеріалів, а також встановлених в судовому засіданні даних убачається, що ОСОБА_3 на підприємстві установи не працює і не був працевлаштований, а тому, в даному конкретному випадку, відсутнє сумлінне ставлення до праці.
Також, судом враховується, що ОСОБА_3 лише завдяки контролю з боку адміністрації установи дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. Тільки під контролем виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
Не приймає участі у організації виховних заходів, які проводяться в установі, а також не приймає участі реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених.
Крім того, ОСОБА_3 не приймає участі у роботі самодіяльних організацій.
Таким чином, на думку суду, ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, не прагне такого виправлення, особливих позитивних зрушень в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, суд не вбачає.
Посилання на непорушення умов утримання в установі відбування покарання, за які ОСОБА_3 має подяки та відбуття частини покарання, яка дає підстави для умовно-дострокового звільнення, не є безумовними підставами для його застосування, та не свідчать про успішне виправлення засудженого.
Враховуючи викладене, суд не знаходить законних підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 .
Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_1