Справа №127/7270/21
Провадження №1-кп/127/308/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000235 від 17.02.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що підстави, які існували на момент обрання запобіжного заходу не зникли та продовжують існувати, а саме у разі зміни запобіжного заходу може вчиняти нові кримінальні правопорушення, беручи до уваги відсутність постійного місця роботи, зможе переховуватись від суду, уникати безальтернативного покарання у виді позбавлення волі до семи років, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам визначених ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений розлучений, тимчасово не працюючий, без постійного джерела прибутку, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, є жителем іншого району, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі до семи років, раніше засуджений до кримінальної відповідальності за злочини проти встановлення порядку несення військової служби, на шлях виправлення не став, що свідчить про антисоціальну поведінку обвинуваченого та наміри вчиняти злочини в майбутньому, що підтверджується характером вчиненого кримінального правопорушення.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою його підзахисному, оскільки ризики, які наведені прокурором є лише припущенням та не підтверджуються жодними доказами, ОСОБА_4 немає сенсу ухилятися від суду, оскільки визнає свою вину у пред`явленому обвинуваченні. Також, у нього є міцні соціальні зв`язки, а саме батьки, які хворіють і потребують лікування та неповнолітній син, до затримання був працевлаштований, раніше не судимий, на обліках у лікарня-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, в період часу з 2016 по 2020 проходив військову службу, являється учасником бойових дій, нагороджений відзнакою Президента України за участь в антитерористичній операції, до затримання проживав у м. Вінниці разом із братом, а тому існують всі підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, зазначив, що повністю визнає свою вину, немає наміру переховуватись від суду та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, який застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 суд, дослідивши письмове клопотання прокурора, заслухавши сторони обвинувачення та захисту, дослідивши обвинувальний акт, вважає, що клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підставі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» відповідно до якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, яке відносяться до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.
На переконання суду, ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу та його продовження не зменшились, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватись від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_4 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому суд вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання. При цьому суд враховує, що перебування у ОСОБА_4 на утриманні неповнолітньої дитини, а також необхідність допомагати хворим батькам не стали для обвинуваченого достатнім стримуючим фактором для не вчинення ним кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.
Судом враховано положення статті 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 немає достатніх соціально-стримуючих факторів, оскільки він розлучений, не працевлаштований, немає постійного джерела доходу.
Враховуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, в зв`язку з чим слід продовжити обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 8 Конституції України, ст. ст. 7, 132, 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196-199, 331, 370-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів, - з 10 вересня 2021 року до 08 листопада 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1