Справа № 727/2120/21
Провадження № 1-кп/727/233/21
УХВАЛА

04 листопада 2021 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці клопотання захисника про визнання доказів неналежними і недопустимими у кримінальному провадженні №727/2120/21, зареєстроване в ЄРДР за №0003071 від 19.11.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебуває дане кримінальне провадження.
У судовому засіданні, під час дослідження судом доказів, наданих стороною обвинувачення, захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотаннями, в яких просить визнати недопустимими і неналежними доказами, а саме: протокол слідчого експерименту від 25.02.2017 року за участю свідка ОСОБА_6 , протокол слідчого експерименту від 25.02.2017 року за участю свідка ОСОБА_7 , протокол слідчого експерименту від 25.02.2017 року за участю потерпілого. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що вони винесені з грубим порушенням ст.ст.104, 240 КПК України, оскільки слідчим в протоколах не викладені умови і результати проведення слідчого експерименту, дані документи не містять опису послідовності дій, не містить будь-якої інформації щодо отримання відомостей, в результаті проведення процесуальної дії. Окрім того, вказував на те, що під час проведення слідчих експериментів були виготовлені відеозаписи, які перенесені на ДВД-носій, однак не надано оригінальний примірник процесуальної дії.
Обвинувачений просить клопотання його захисника задовольнити.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечив повністю, вважає таке безпідставним, оскільки вважає доводи сторони захисту надуманими.
Вивчивши доводи клопотань захисника, заслухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Кримінально-процесуальним Законом не визначено переліку підстав, за наявності яких можливо виокремити очевидно недопустимі докази від недопустимих. Наведене слугує підставою для визнання доказу очевидно недопустимим, коли недопустимість ґрунтується на обставинах, фактах, що є безсумнівними, беззаперечними, зрозумілими для всіх учасників судового провадження і не потребують додаткового дослідження.
Між тим, суд, враховуючи стадію судового розгляду, приходить до висновку про відсутність даних про те, що докази, які захисник просить визнати недопустимими доказами у справі, були зібрані не належним суб`єктом їх отримання, або що документи отримані з незаконних процесуальних джерел, чи з порушенням процесуального порядку отримання доказів, а також суд не вбачає істотних порушень прав людини і основоположних свобод людини в ході отримання оспорюваних доказів.
Заявлені в клопотанні докази, що їх просить визнати недопустимими захисник, можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду надісланого обвинувачення, шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Очевидності недопустимості цих доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами суд не вбачає і вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.
За таких обставин у суду, на даній стадії судового розгляду, відсутні дані щодо очевидності недопустимості доказів, на які вказує сторона захисту, у зв`язку з чим його клопотання задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89, 350, 369, 371 КПК України , суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_4 про визнання доказів неналежними і недопустимими - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1