ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали у кримінальному провадженні №0000265 від 16.12.2021 року за апеляційною скаргою прокурора Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 16.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Вилучені 15.12.2021 року, під час огляду місця події в с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області: деревину породи «хворост» загальною кубомасою 5,00 метрів кубічних, що належить ОСОБА_6 ,1984 року народження, проживаючому м.Кіцмань Чернівецька область повернуто власнику за належністю, та транспортний засіб марки «ЗІЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернуто власнику ОСОБА_7 , 1955 року народження, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, прокурор Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.12.2021р. скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

ЄУНСС:718/3046/21
НП:№11-сс/822/327/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст. 309 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Зазначила те, що слідчим суддею не враховано того, що вказані у клопотанні про арешт майна речі, мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні, як такі, що можуть бути використані стороною обвинувачення для доведення вини в скоєні кримінального правопорушення, а тому необхідно на підставі ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів, накласти арешт на транспортний засіб марки «ЗІЛ-131», р.н. НОМЕР_1 та деревину породи «хворост», загальною кубомасою 5м3 й товарно-транспортні накладні №049558 та №049559 від 15.12.2021р.

Вказувала, що слідчим суддею також не враховано те, що для встановлення наявності чи відсутності внесення неправдивих відомостей в товарно-транспортні накладні необхідно, в тому числі, оглянути за участі відповідного спеціаліста лісодеревину на предмет наявності всіх бирок, а також щодо встановлення відповідності виду деревини, її кількості та об`єму зазначеним даним у товарно - транспортних накладних.

Також в своїй апеляційній скарзі апелянт зазначила, що внаслідок відмови у накладені арешту на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль та лісодеревину, існує ризик його відчуження, приховування чи знищення, внаслідок чого в подальшому не можливо буде провести повне та всебічне досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Із матеріалів провадження вбачається, що до ЄРДР за №0000265 від 16.12.2021року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (а.с.3).

За змістом цих відомостей 15.12.2021 року о 16 год. 24 хв. працівниками УПП в Чернівецькій області по вул. Шевченка с.Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області, було зупинено автомобіль марки «ЗІЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 ,1955 року народження, який здійснював перевезення деревини (хворост), однак під час перевірки ТТН виявлено неспівпадіння об`єму із ТТН.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, прокурор посилалася на те, що вилучена лісодеревина, транспортний засіб та товарно - транспортна накладна можуть являтись засобом вчинення кримінального правопорушення, а тому на них просила накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, достатніх підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, немає. Більш того, матеріали справи не містять доказів того, що таке майно взагалі було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, якою встановлена відповідальність за використання завідомо підробленого документу.

Із витягу з ЄРДР вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення було внесено не щодо використання завідомо підробленого документу, а по факту перевезення деревини, об`єм якої не співпадав із об`ємом зазначеним у ТТН.

При цьому, не співпадіння в товарно-транспортній накладній щодо об`єму не обов`язково вказує на виростання особою завідомо підробленого документу.

Як було вірно зазначено слідчим суддею, прокурором не доведено факту того, що надані документи на деревину є документами сумнівного походження, чи що такий документ є завідомо підробленим.

Більше того, додані до клопотання про накладення арешту на майно додатки свідчать про наявність правових підстав для перевезення деревини 15.12.2021 року за допомогою автомобілю «ЗІЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як вбачається із матеріалів провадження, транспортний засіб «ЗІЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на праві власності належить ОСОБА_7 , жителю с. Драчинці Кіцманського району Чернівецької області (а.с.21).

Правомірність володіння ОСОБА_7 цим майном ніким не оспорюється, а тому позбавлення його права користуватись та розпоряджатись автомобілем, за відсутності відомостей про те, що він причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, може призвести до неправомірного позбавлення власника права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що є неприпустимим.

Також прокурором не надано та в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б вказували, що деревина, про арешт якої ставить питання прокурор, здобута у незаконний спосіб (внаслідок незаконної порубки, незаконного заволодіння, тощо). Відомості до ЄРДР про таке не вносились.

Більш того, лісодеревина та транспортний засіб не є предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що прокурор ні у поданому клопотанні, ані в інших матеріалах справи не довела наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

Інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

За таких обставин, рішення слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно є правильним, а відтак апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення слідчого судді, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 132, 170-173, 309, 392, 395, 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 16.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3