СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/483/22
ун. № 759/2107/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського Управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 01.02.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщатинці Борщівського району Тернопільської області, громадянина України, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого: 09.08.1994 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ст. 81 ч. 3, на підставі ст. 42 ч. 3 КК України ( в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі; 04.11.1994 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області за ст. 81 ч. 3, на підставі ст. 42 ч. 3 КК України ( в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення вол; 07.08.1995 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області за ст. 81 ч. 3, на підставі ст. 42 ч. 3 КК України ( в редакції 1960 року) до 6 років 6 місяців позбавлення волі; 23.04.1996 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ст. 81 ч.3 , на підставі ст. 42 ч. 3 КК України ( в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі; 01.11.1996 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 81 ч. 3, ст.140 ч. 2, на підставі ст. 42 ч. 1, ст. 43 ч. 3 КК України ( в редакції 1960 року) до 7 років 6 місяців позбавлення волі; 02.06.2000 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області за ст. 17, ст. 81 ч. 3, ст. 81 ч. 4, ст. 42 ч. 1 КК України ( в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі, 14.11.2001 року вирок переглянуто Заліщинським районним судом Тернопільської області та засуджено за ст. 15, ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі строком на 6 років; 21.11.2006 року Заліщинським районним судом Тернопільської області за ст. 15, ст. 185 ч. 3 , ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 2, на підставі ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі; 05.04.2007 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі; 25.08.2008 року Заставнівським районним судом Чернівецької області за ст. 185 ч. 3, ст.185 ч. 2 , ст.15-289 ч. 2, на підставі ст.70, ст. 70 ч. 4 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі; 12.06.2012 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, на підставі ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 7 років, ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 30.10.2012 року вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.06.2012 року змінено та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців; 28.12.2012 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, на підставі ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 6 років 7 місяців з конфіскацією майна; 29.04.2013 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років 7 місяців з конфіскацією майна; 03.07.2013 року Борщівським районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, на підставі ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років 7 місяців з конфіскацією майна; 26.11.2013 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років 7 місяців з конфіскацією майна; 26.09.2017 року Кам`янець Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла, звільнений 19.01.2021 року, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою на строк 60 (шістдесят) днів.
Дане клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2022 року за №0000327, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення корисливих злочинів, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став вчинив новий умисний злочин, а саме: 31.01.2022 року, приблизно о 04:00 год.,знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Садова, 31, буд. №1, повторно незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем білого кольору марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , спричинивши останньому матеріальну шкоду.

Так, 31.01.2022, приблизно о 04:00 год.,ОСОБА_4 знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Садова, 31, буд. № 1, помітив припаркований біля вказаного будинку автомобілем білого кольору марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник намір повторно незаконно заволодіти чужим транспортним засобом, з метою власної наживи. Після чого, з метою виконання свого злочинного умислу направленого на повторне незаконне заволодіння автомобілем, ОСОБА_4 , підійшов до нього та невстановленим шляхом, відчинив водійські дверцята. Далі реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння автомобілем марки «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільну небезпеку діяння та його наслідки, впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_4 , проник до салону вказаного вище транспортного засобу, привів у дію двигун внутрішнього згорання та незаконно заволодів ним.
Після цього ОСОБА_4 , отримавши змогу розпоряджатись чужим майном з місця скоєння злочину зник на викраденому автомобілі та поїхав за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим повторно незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом, помістив його до приміщення гаражу. В подальшому, ОСОБА_4 , розпочав розукомплектування викраденого ним транспортного засобу, розпорядився викраденим автомобілем на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється в тому, що він повторно незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем, що належить ОСОБА_6 , тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 31.01.2022, 04.02.2022 ; показаннями потерпілого ОСОБА_6 ; показаннями свідків; показами підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 05.02.2022.

На даний час є достатні підстави вважати, що обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, надасть можливість підозрюваному зникнути та переховуватись від слідства та суду для уникнення кримінальної відповідальності, продовжити злочинну діяльність, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, оскільки під впливом розуміння інкримінованого йому правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного у зв`язку з тим, що останній вчинив тяжкий злочин та може уникати явки до органу досудового слідства та переховуватись, що в свою чергу призведе до неможливості закінчення розслідування. До підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відсутні особи, які можуть виступити його поручителями.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. п. 3, 5, 6, 7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків. Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
У судому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.
Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою та пояснив, що вину визнає в повному обсязі, співпрацює зі слідством, житло в Київскій області винаймає, неофіційно працює в клінінгу в ТРЦ "Ретровіль".

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього додатки, слідчий суддя дійшов такого висновку.
У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Святошинського УП ГУНП здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2022 року за №0000327 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Як вбачається з додатків, долучених до клопотання, 04.02.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо оцінки слідчим суддею обґрунтованості підозри, то слід зазначити, що вимога обґрунтованої (розумної) підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду (рішення у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32; рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184).
Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Крім того, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Обґрунтованість підозри у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення (злочину) повністю підтверджується зібраними по провадженню доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 31.01.2022, 04.02.2022; показаннями потерпілого ОСОБА_6 ; показаннями свідків; показами підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 05.02.2022.

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій, належність та допустимість доказів на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже, про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя доходить до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, та особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово засуджений, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, постійного місця проживання в м. Києві та Київській області не має, офіційно не працює, розлучений, утриманців не має.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя враховує те, що ризиками у даному випадку є дії, які можуть вчинятися з високим ступенем ймовірності.
Так, слідчий суддя вважає, що прокурор у судовому засіданні довів, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є ризик переховування від органів досудового розслідування та в подальшому від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За таких обставин, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених сторонами, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.
При цьому, слідчий суддя враховує, що сама по собі тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, яке інкримінується підозрюваному не є виправданням застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак, суворість такого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене, переслідуючи мету захисту інтересів суспільства, які очевидно переважають в даному випадку принцип поваги до особистої свободи, зважаючи, що надані органом досудового розслідування докази про причетність підозрюваного до вчинення злочину є вагомими, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також доведеність в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а перебування підозрюваного під вартою буде виправданим за вказаних умов та таким, що не порушуватиме принципу пропорційності, та не буде свавільним.
При цьому, на даному етапі досудового розслідування жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти зазначеним ризикам та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Разом з тим, слідчий суддя, керуючись правилами ч. 5 ст. 182, ст. 183 КПК України, знаходить правові підстави для визначення підозрюваному ОСОБА_4 розміру застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 193-194, 196-197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського Управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05 квітня 2022 року включно, взявши останнього під варту в залі судового засідання.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 грн. (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059; банк отримувача ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA1012089),після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави строком на два місяці з моменту внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді діє в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж до 05.04.2022 року та підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручити підозрюваному та прокурору.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали проголошений та долучений до матеріалів 07.02.2022 р.
Слідчий суддя: ОСОБА_1