Провадження № 1-кп/947/26/21
УХВАЛА
01.09.2021 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження у складі колегії суддів,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщені суду питання доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000579 від 14.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 ,
представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м.Одеси перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, яке розглядається колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Відповідно до абзацу 5 пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Оскільки на території України продовжено дію карантину, а суддя ОСОБА_9 , який входить до складу колегії суддів, з поважних причин відсутній, і до закінчення строків тримання під вартою обвинуваченого неможливо розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміну запобіжного заходу колегією суддів, суд приходить висновку про необхідність вирішення питання щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченого головуючим по справі одноособово.
В теперішній час виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки строк дії попередньої ухвали суду закінчується, а закінчити розгляду кримінального провадження з об`єктивних причин на даний час неможливо.
Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_3 , оскільки ризики, які були враховані судом при обранні і продовженні найсуворішого запобіжного заходу на сьогодення не відпали, не знизилися, залишаються актуальними. Так, ОСОБА_3 може вчинити дії спрямовані на спроби переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші злочини. Наведені ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, обвинувачується у скоєні злочину відносно неповнолітньої потерпілої, не має постійного місця проживання в Одесі, бо пішов з родини та проживає окремо в різних місцях в орендованому житлі без реєстрації, не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, а на прожиття заробляє випадковими заробітками. Застосування менш тяжких видів запобіжного заходу з огляду на наведені ризики не допустимо.
Представник неповнолітньої потерпілої підтримав позицію прокурора.
Захисник заперечила проти продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, оскільки прокурор не довів ризики, доводи прокурора ґрунтуються на припущеннях, ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є батьком двох неповнолітніх дітей, надто довго тримається під вартою без обвинувального вироку суду. Висунуте обвинувачення безпідставно. У зв`язку з чим захисник просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений підтримав позицію захисника.
Прокурор і представник неповнолітньої потерпілої заперечили проти зміни запобіжного заходу, оскільки саме превентивні властивості запобіжного заходу у виді тримання під вартою запобігають прояву наявних ризиків і підстав для зміни запобіжного заходу на даний час не встановлено.
Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що необхідно продовжити строки тримання під вартою обвинуваченого, виходячи з наступного.
Так відповідно до ст.132 КПК України прокурором доведено і з обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вбачається, що на обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, зібрані певні докази, які досліджуються судом.
Відповідно до ст.177 КПК України прокурором доведена наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений:
може ухилятися від суду, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини, а також тому, що в нього відсутнє постійне місце проживання в Одесі, проживав без родини в різних місцях в орендованому житлі;
іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки в нього відсутні офіційне джерело прибутку, стійкі соціальні зв`язки, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину щодо неповнолітньої особи, оспорює обвинувачення.
Суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження можливість застосування інших менш суворих запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з Рішенням ЄСПЛ «Кучерук проти України».
Суспільство, у тому числі потерпіла та її родичі, вправі очікувати від суду рішень на користь захисту гарантованих Конституцією України особистої недоторканності особи, її життя і здоров`я, а тому суспільний інтерес переважає над особистою волею обвинуваченої особи.
При цьому суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, відповідно до якої ризик втечі або ухилення від правосуддя зменшується з часом, про те, зважаючи на викладені обставини, зокрема на наявність вказаних чітких ознак справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зважаючи, що такий суспільний інтерес в даному провадженні переважає над особистими інтересами обвинуваченого.

Тому законних підстав для зміни запобіжного заходу на даний час не вбачається.
Застава, відповідно до ст.183 КПК України не обирається, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 182, 183, 194, 197, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_3 на строк 60 діб. Ухвала втрачає свою дію 30.10.2021.
Відмовити в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копію ухвали відправити до ДУ «Одеській слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором, безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий ОСОБА_1

ОСОБА_1