Справа № 471/1090/21
Провадження №1-кс/471/117/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ "29" грудня 2021 р.
слідчий суддя Братського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши скаргу на постанову про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В

13 грудня 2021 року до Братського районного суду Миколаївської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.

Свою скаргу заявник обгрунтовує тим, що 30 квітня 2021 року постановою дізнавача було закрито кримінальне провадження за № 0000022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Вважає, що така постанова є незаконною з тих підстав, що дізнавачем не було проведено всіх слідчих дій, не надано їм належну правову оцінку та як наслідок безпідставно прийнято постанову про закриття кримінального провадження.

Під час судового засідання заявник та його представник підтримали скаргу, суду захисник пояснив, що досудове слідство було проведено поверхнево, не проведено всіх слідчих дій та не надано їм правової оцінки, та як наслідок, постанова про закриття кримінального провадження є не вмотивованою.

Дослідивши подані матеріали, слідчий суддя встановив.

07 березня 2021 року за заявою ОСОБА_4 було розпочате кримінальне провадження за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та внесено відомості до ЄРДР за № 0000022.

07 березня 2021 року в рамках проведення дізнання було допитано потерпілу.

11 червня 2021 року ОСОБА_4 звернулася до органів поліції із заявою в якій просила повідомити про хід досудового розслідування та надати їй матеріали кримінального провадження на ознайомлення.

30 квітня 2021 року постановою дізнавача кримінальне провадження було закрито в зв`язку з відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Вказану постанову було отримано представником потерпілої-адвокатом ОСОБА_3 13.12.2021 року.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 року № 19-рп/2011 по справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.

Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, а тому рішення про закриття кримінального провадження приймається слідчим, дізнавчаем у разі, якщо зібрані, перевірені та оцінені в своїй сукупності докази свідчать про наявність обставин, які виключають в діянні особи (осіб) складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено обставини, встановлені під час досудового розслідування та обставини, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, мотиви та обґрунтування такого рішення, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників провадження.

Згідно з положеннямист.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Досліджуючи матеріали подані на обґрунтування скарги, слідчим суддею встановлено, що воно розпочате на підставі заяви потерпілої ОСОБА_4 . В рамках проведення досудового слідства дізнавачем опитано лише потерпілу, згідно пояснень якої, ОСОБА_5 заволоділа коштами ОСОБА_4 шахрайськими діями. З яких підстав дізнавач дійшов висновку, що між заявником та ОСОБА_5 виник цивільний спір з постанови про закриття кримінального провадження встановити не є можливим.

Враховуючи все вищевикладене, слідчий суддя дійшов переконання, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням вимог ст.ст. 92, 94 КПК України, а її зміст не відповідає вимогам статті 110 КПК України.

Усунути вказані істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання дізнавачем вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначене вказує на передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження не вбачається всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 4 ст. 40-1 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В

Скаргу захисника ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Постанову про закриття кримінального провадження від 30.04.2021 року внесеного до ЄРДР за № 0000022-скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ,