КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6696/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 10 грудня 2021 року включно без можливості внесення застави, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, не одруженого, не працюючого, такого, що має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 31.03.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на суттєві порушення слідчим суддею вимог КПК України, просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року та постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Мотивуючи апеляційні вимоги зазначає, що слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого не досліджувалось питання обґрунтованості оголошеної ОСОБА_7 підозри. Зокрема в наданих органом досудового розслідування та долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження відсутні докази про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення.

Апелянт стверджує також, що слідчим суддею не враховано недоведеність наявності доказів, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Зокрема зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б свідчили про можливі наміри ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не з`являтися на слідчі дії, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші дії, які будуть перешкоджати встановленню істини у справі і вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник також зазначає, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, цивільну дружину та доньку 2021 року народження, які перебувають на його утриманні, однак слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не зазначено чому, саже жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002120, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

10.09.2021 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

11.09.2021 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.11.2021 року.

02.11.2021 року постановою керівника Білоцерківської окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування до 10.12.2021 року.

03.11.2021 року старший слідчий ВРЗЗС СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

05.11.2021 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року задоволено клопотання та продовжено щодо ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 10.12.2021 року включно без можливості внесення застави.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

За змістом ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий та прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, на думку колегії суддів, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 не порушує його права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п.110 Рішення ЄСПЛ «Кудла проти Польщі», тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, яка - незважаючи на презумпцію невинуватості - переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002120 продовжено постановою керівника Білоцерківської окружної прокуратури до 10.12.2021 року.

Обставини, що унеможливлюють закінчення досудового розслідування та у свою чергу зумовлюють підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою викликані складністю кримінального провадження, що підтверджується необхідністю отримати результати призначених судових експертиз, зокрема балістичної та молекулярно-генетичної експертиз, а також проведення інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які необхідні для закінчення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Згідно повідомлення про підозру дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 3 ст. 187 КК України, а саме: в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри, що підтверджується на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в матеріалах клопотання.

Зокрема такими даними є: заява потерпілого ОСОБА_10 , в якій від просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 та двох невідомих йому осіб, які 09.09.2021 року зайшли до належної йому квартири та вчинили розбійний напад; показами потерпілого ОСОБА_10 щодо вчинення щодо нього розбійного нападу ОСОБА_7 та іншими особами; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_7 як особу, яка вчинила щодо нього розбійний напад; протоколи допитів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтверджують факт вчинення протиправних дій; протоколи допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , в яких відображена хронологія дій ОСОБА_7 щодо вчинення протиправних дій відносно потерпілого; протоколи огляду місця події.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та конкретні обставини кримінального провадження.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що заявлені ризики з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Враховуючи, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_15 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, не одружений, хоч і має малолітню дитину, але з сім`єю не проживає, має не зняту та непогашену судимість, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час випробувального терміну, наявні підстави вважати, що існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Існування ризику незаконно впливати на свідка, підозрюваного у кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 особисто з ними знайомий, знає місця їх проживання, а тому з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на свідків, які безпосередньо стали очевидцями вчинення даного кримінального правопорушення.

Існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 офіційно непрацевлаштований, не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, будучи раніше судимим, підозрюється у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення.

Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особу підозрюваного, інші, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, слідчий суддя навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Врахувавши встановлені підстави, а також конкретні обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя постановив правильне рішення, не визначивши ОСОБА_7 заставу в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри та ризиків, зазначених органом досудового розслідування у клопотанні про продовження строку тримання під вартою не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами, наданими до суду апеляційної інстанції.

Сукупність зібраних на даний час доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 187 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Крім того, слідчим у поданому клопотанні зазначено, що органом досудового розслідування не виконано всі необхідні та можливі слідчі та процесуальні дії, спрямовані на забезпечення повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення, зокрема не закінчено проведення ряду слідчих та процесуальних дій.
Проведення цих дій має вкрай важливе значення для виконання визначених у ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також і забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження тримання під вартою та продовжено щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 10 грудня 2021 року включно без можливості внесення застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4