У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.12.2021 Справа №607/21769/21
провадження № 1-кс/607/7080/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Тернопіль скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на постанову про закриття кримінального провадження,
встановила:

адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , подав до слідчого судді вказану скаргу, у якій просить скасувати постанову від 11 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000081 від 30 березня 2015 року за ч. 1 ст. 115 КК України.
В обґрунтування таких вимог зазначає, що 17 листопада 2021 року він отримав копію вказаної постанови, яка є незаконною, необґрунтованою, протиправною, оскільки слідчий неповно провів досудове розслідування та не вжив усіх заходів для встановлення фактичних обставин справи. Зокрема, не виконав вказівки заступника Генерального прокурора, які зафіксовані у його постанові про скасування попереднього рішення про закриття цього ж кримінального провадження. Також, слідчий не взяв до уваги, або взяв лише частково, ухвали слідчих суддів, у яких перераховані численні слідчі /розшукові/ дії, котрі слід вчинити для проведення належного досудового розслідування. В наслідок таких дій /бездіяльності/ низка обставин залишилась не з`ясованими, версії потерпілих не перевірені, недоліки досудового розслідування, допущені раніше, не усунуті.
Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав вказані вимоги і просив їх задовольнити з підстав, викладених у скарзі.
Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , або інший уповноважений представник у кримінальному провадженні № 0000081 від 30 березня 2015 року, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.
Слідчим суддею витребувано матеріали кримінального провадження № 0000081 від 30 березня 2015 року.
Заслухавши пояснення, розглянувши скаргу та додані до неї документи, оглянувши матеріали вказаного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків:
завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура /ч. 1 ст. 2 КПК України/.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури, їх перші заступники та заступники при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування мають право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та прокурорів нижчого рівня у межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 цього Кодексу. Про скасування таких постанов повідомляється прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення відповідного досудового розслідування. Скасування незаконних та необґрунтованих постанов детективів Національного антикорупційного бюро України та прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури може бути здійснено Генеральним прокурором або особою, яка виконує його обов`язки, чи керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури /ч. 6 ст. 36 КПК України/.

Згідно вимог ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема: подія кримінального правопорушення /час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення/; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Статтею 284 КПК України визначені підстави до закриття кримінального провадження. Однією із них є встановлена відсутність події кримінального правопорушення /п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України/.
Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що, в тому числі, виключають кримінальне правопорушення, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Так, з метою виконання зазначених вище завдань кримінального провадження, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
Основним засобом збирання доказів, а отже і способом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих /розшукових/ дій.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчими /розшуковими/ є дії, спрямовані на отримання /збирання/ доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення їх мети.
Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, збирання та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Основна мета такої функції полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед слідчим суддею постає низка завдань серед яких: зокрема запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.
Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідну постанову, з`ясовує питання дотримання слідчим вимог щодо всебічності та повноти досудового розслідування, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення.
Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження повноважними особами органу досудового розслідування, а й підстав його закриття.
Слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000081 від 30 березня 2015 року, за ч. 1 ст. 115 КК України /далі Кримінальне провадження/.
Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у Кримінальному провадженні, такі відомості було внесено за фактом виявлення 30 березня 2015 року у лісі поблизу села Чагарі Гусятинського району Тернопільської області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя смт. Гусятин, повішеним.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є потерпілими у Кримінальному провадженні, що підтверджується їх заявами та відповідними пам`ятками про процесуальні права і обов`язки, наявні у матеріалах справи /т. 1 а.с. 48, 49, т. 2 а.с. 207, 208-207/.
11 жовтня 2021 року старший слідчий в ОВС криміналіст СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 закрив Кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення /далі Спірна постанова/.
До цього Кримінальне провадження двічі закривалось і обидва рази відповідні постанови були скасовані прокурорами.
Останній раз, заступник Генерального прокурора ОСОБА_8 виніс постанову від 15 жовтня 2020 року /т. 8 а.с. 100-101/, якою скасував постанову слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 від 17 липня 2020 року про закриття Кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Обґрунтовуючи таке своє рішення, прокурор вказав, що Кримінальне провадження закрито передчасно, оскільки у ньому не виконано ухвалу слідчого судді від 20 жовтня 2016 року щодо допиту в передбачений КПК України спосіб як свідків осіб, зазначених у ній, з приводу сімейних відносин ОСОБА_7 , наявності у нього фінансових зобов`язань, перебування у конфліктних стосунках, обставин виявлення трупа ОСОБА_7 та послідовності дій осіб, які його виявили, тощо; повторно не допитано свідка ОСОБА_9 щодо обставин виявлення автомобіля ОСОБА_7 . Залишились невиконаними вказівки прокурора у кримінальному провадженні від 21 грудня 2018 року в частині допиту слідчого ОСОБА_10 , який 30 березня 2015 року проводив огляд місця події, щодо обставин здійснення ним огляду та обстановки місця події, для чого слід порушити питання про проведення слідчих /розшукових/ дій на іншій території, оскільки ОСОБА_10 працевлаштований в Управління Служби Безпеки України у Хмельницькій області. Також не перевірено версію ОСОБА_11 щодо можливої причетності до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
На усунення таких недоліків, з моменту винесення вказаної постанови заступника Генерального прокурора, слідчий у Кримінальному провадженні допитав ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 .
Усі ці особи дали показання щодо сімейних відносин ОСОБА_7 , наявності у нього фінансових зобов`язань, проблем /перебування у конфліктних стосунках/.
Однак, слідчий не приділив належної уваги необхідності встановити ще ряд важливих обставин, на які вказував заступник Генерального прокурора, тобто тих, які стосувалась виявлення трупа, послідовності дій осіб, які це зробили, тощо.
Очевидно, що для цього йому слід було, як мінімум, здобути показання /або повторно допитати/ тих осіб, які першими були на місці /виявили труп ОСОБА_7 /, тобто ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_17 щодо зазначених обставин, та перевірити їх іншими доказами, аби пересвідчитись у їх достовірності.
Однак цього зроблено не було.
Показання ОСОБА_15 про те, що її чоловік ОСОБА_18 перебуває у Республіці Польща не були перевірені. При цьому аналогічна обставина перевірялась слідчим щодо ОСОБА_9 , яка також перебуває за межами України, згідно показань її сина ОСОБА_17 .

Також, у Спірній постанові викладено висновок слідчого про те, що версія причетності до вчинення кримінального провадження ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перевірялась та не знайшла свого підтвердження.

При цьому, не розкрито, яким саме чином проводилась вказана перевірка та із аналізу яких доказів випливає зазначений висновок.

Єдиними доказами, які були здобуті з 15 жовтня 2020 року до закриття Кримінального провадження, були показання зазначених вище свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 та висновки експертів і вони, самі по собі, без комплексного аналізу та співвідношення із іншими обставинами справи та перевірки показань цих осіб іншими належними доказами, не здатні підтвердити, або спростувати зазначену версію.

За даних обставин, говорити про те, що розслідування у вказаному кримінальному провадженні було проведено повно та всебічно, а рішення про його закриття є обґрунтованим не приходиться. З огляду на це, постанову про закриття цього провадження слід скасувати.
Твердження заявників про необхідність поновлення строку на падання даної скарги є безпідставними, адже відсутні докази того, що вони його пропустили.
З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 9, 91, 284, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
постановила:
скаргу задовольнити.
Скасувати постанову, винесену 11 жовтня 2021 року старшим слідчим в ОВС криміналістом СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000081 від 30 березня 2015 року.
Матеріали кримінального провадження № 0000081 від 30 березня 2015 року повернути до органу досудового розслідування.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1