справа № 492/1004/21
ВИРОК
Іменем України

11 жовтня 2021 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Арциз Одеської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000257, внесеному 20 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Арциз Одеської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, -
встановив:
20 червня 2021 року о 01 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, діючи з мотивів задоволення вступу у статевий зв`язок з потерпілою ОСОБА_5 , розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи у порушення положень ст. 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла та іншого володіння особи, умисно, незаконно, всупереч волі потерпілої ОСОБА_5 та без її згоди, пройшов до огородженої території домоволодіння АДРЕСА_2 , та, переліз через паркан, що огороджує подвір`я від стороннього проникнення зазначеного домоволодіння, і таким чином опинився на подвір`ї вищевказаного домоволодіння, де почавши дуже сильно стукати по склінню веранди будинку, викликаючи потерпілу ОСОБА_5 , погрожуючи останній застосуванням насильства, почав розбивати за допомогою своїх рук скління на вхідних дверях до веранди зазначеного будинку, не зважаючи при цьому на законні вимоги потерпілої ОСОБА_5 припинити вказані дії та покинути територію її домоволодіння. Після чого, просунувши свою руку через розбите скло, відкрив вхідні двері за допомогою ключа, який був вставлений у замок з внутрішньої сторони до дверей зазначеного будинку та, зустрівши в коридорі будинку супротив потерпілої ОСОБА_5 , яка намагалась виштовхати його з будинку та припинити його незаконні дії, застосувавши погрози застосування насильства та фізичне насильство до неї, яке виразилося у завданні кулаками рук множинних ударів по тулубу та голові останньої, спричинивши тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 59 від 20 липня 2021 року судово-медичної експертизи, не є небезпечними для життя, але потягли за собою розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів і не більше 21 дня, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я, спричинивши потерпілій фізичний біль, примусивши її не надавати йому супротив в реалізації свого протиправного умислу і таким чином незаконно проник до середини будинку зазначеного домоволодіння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся у його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Під час судового провадження11 жовтня 2021 року між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному № 0000257в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості. На укладення вищезазначеної угоди про визнання винуватості потерпіла ОСОБА_5 надала письмову згоду прокурору.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 162 КК України. Обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене ним кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 162 КК України, у вигляді чотирьох років позбавлення волі та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку ч. 3 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні в тому числі щодо нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що письмову згоду прокурору надала добровільно, просила укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості затвердити.

Прокурор, захисник-адвокат в судовому засіданні вважали, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. Просив вищевказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Заслухавши прокурора, захисника-адвоката, обвинуваченого та потерпілу, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, КК України, суд встановив, що угода про визнання винуватості укладена у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; сторони уклали угоду добровільно; фактичні підстави для визнання винуватості наявні; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, вчинене із застосуванням насильства та з погрозою застосування насильства, який, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_6 погодився на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_6 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Суд прийшов до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена 11 жовтня 2021 року між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , відповідає вимогам ч. 2, ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, а тому є всі правові підстави для затвердження даної угоди судом і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами угоди про визнання винуватості міри покарання за вчинений ним злочин, передбачений ч. 2 ст. 162 КК України, у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Судом встановлено, що у наявному кримінальному провадженні ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 22 червня 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та він під вартою перебуває з 20 червня 2021 року, тому в силу положень ст. 72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_6 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення.
Враховуючи ризики, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбаченихч. 3 цієї статті, відповідно до якої у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинні міститися відомості, передбачені ст. 374 КПК України.
Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів, щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Суд вирішує питання про речові докази у справі згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України: зразок крові потерпілої ОСОБА_5 на марлевому тампоні; зразок крові підозрюваного ОСОБА_6 на марлевому тампоні; зрізи нігтьових пластин, вилучені у потерпілої ОСОБА_5 ; зрізи нігтьових пластин з лівої руки та правої руки, вилучені у підозрюваного ОСОБА_6 ; волосся, яке вилучено з правої руки ОСОБА_6 ; два змиви речовини бурого кольору з обох окремо рук ОСОБА_6 ; змив речовини бурого кольору з елементів правої стулки дверей; клок волосся, вилучений з груді ОСОБА_6 ; клок волосся з підлоги; штани, футболку, труси з нашаруванням бруду та плям різного кольору; ножиці з плямами речовини бурого кольору; речовина бурого кольору з поверхні тазу, які передані до камери зберігання доказів відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, підлягають знищенню; кочерга, свідоцтво про народження, видане на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 та медична довідка щодо придатності до керування транспортним засобом, серія 2МДК № 724528, дійсна до 28 серпня 2010 року, видана на ім`я ОСОБА_6 , які передані до камери зберігання доказів відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, підлягають поверненню власникам.

Враховуючи, що на вищезазначені речові докази, на які ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 22 червня 2021 року накладено арешт, підлягають знищенню, поверненню власникам суд, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, прийшов до висновку про скасування арешту на вищевказані речові докази.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-375, 474, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 жовтня 2021 року між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000257.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 162 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 20 червня 2021 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Речові докази: зразок крові потерпілої ОСОБА_5 на марлевому тампоні; зразок крові підозрюваного ОСОБА_6 на марлевому тампоні; зрізи нігтьових пластин, вилучені у потерпілої ОСОБА_5 ; зрізи нігтьових пластин з лівої руки та з правої руки, вилучені у підозрюваного ОСОБА_6 ; волосся, яке вилучено з правої руки ОСОБА_6 ; два змиви речовини бурого кольору з обох окремо рук ОСОБА_6 ; змив речовини бурого кольору з елементів правої стулки дверей; клок волосся, вилучений з груді ОСОБА_6 ; клок волосся з підлоги; штани, футболку, труси з нашаруванням бруду та плям різного кольору; ножиці з плямами речовини бурого кольору; речовина бурого кольору з поверхні тазу знищити; кочергу, свідоцтво про народження, видане на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 та медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом, серія 2МДК № 724528, дійсна до 28 серпня 2010 року, видану на ім`я ОСОБА_6 повернути власникам, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 22 червня 2021 року, на вказані речові докази.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1