17.01.2022
Справа № 642/5910/21
Провадження 1-кп/642/333/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічного освітою, не офіційно працюючого вантажником на ринку, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, неодноразово судимого останній раз: 06.03.2019 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України, до 2 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 22.01.2021, без визначеного місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не офіційно працюючого вантажником на ринку, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2021 обвинуваченому ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався судом.

Судом поставлено на обговорення питання про доцільність подовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор вважав необхідним продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку із тим, що ризики продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження тримання під вартою не заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_5 покладався на розсуд суду.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд встановив наступне.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 спливає 17.01.2022, але судовий розгляд справи не закінчено, а ризики щодо них, які було встановлені ухвалою слідчого судді не зникли в повній мірі.

Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочинну діяльність.

Суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушеннях, раніше судимий, інкриміновані кримінальні правопорушення вчинені через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, не одружений, має місце реєстрації, та може переховуватися від суду з метою уникнення суворого покарання, або вчинити новий злочин, оскільки не має джерел доходів.

Тому, суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час в повній мірі не зменшились.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинувачених, характер та обставини інкримінованого злочину, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є на даний час дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

Керуючись ч.3 ст.331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відкласти розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на 11.03.2022 р. до 11 год 00 хв.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» строком на 60 діб, а саме до 14 березня 2022.

Строк дії ухвали до 14 березня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семі днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 17.01.2022.

Суддя ОСОБА_1