ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000834 від 23.04.2021 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Одеси, офіційно не працюючого, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України,
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_2 , захисник ОСОБА_4

встановив:
22.04.2021 року ОСОБА_2 приблизно о 04:00 год. перебуваючи за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, 31, шляхом знахідки придбав для особистого вживання особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено PVP, яка знаходилася в прозорому полімерному пакеті, тим самим почав незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту.

22.04.2021 року приблизно о 13:00 год. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 45, був зупинений працівниками патрульної поліції, які виявили та в подальшому в ході огляду місця події працівники поліції вилучили особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-1-он), кількісний вміст якої становить 0,387 г., яку ОСОБА_2 незаконно зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Частиною 2 ст.12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч.1 ст.309 КК України в редакції Закону №2617-VIII передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
За таких підстав, кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_4 , якою він погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, обвинувачений ОСОБА_2 також беззаперечно визнав свою винуватість.

Згідно з ч.1 ст.382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч.2 ст.382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові заяви, які додані до обвинувального акту, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_2 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).

Оцінені судом додані до обвинувального акта матеріали також дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , про винуватість останнього в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним. Суд також погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

До обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання винного.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_2 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах строку обмеження волі, передбаченого ч.2 ст.61 та санкцією ч.1 ст.309 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді обмеження волі в межах мінімального строку, передбаченого ч.2 ст.61 та санкцією ч.1 ст.309 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді обмеження волі за вчинений кримінальний проступок, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 скоїв кримінальний проступок, усвідомлення останнім протиправності своєї поведінки, його поведінку після вчинення кримінального проступку, щире каяття, дані про особу винного, який має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_2 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Речові докази, визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановою дізнавача СД відділу поліції № 2 Одеського районного управління № 1 ОСОБА_6 від 24.04.2021 року, а саме мобільний телефон марки «Xiaomi 5A» сірого кольору та чохол білого кольору вважати повернутим обвинуваченому ОСОБА_2 , та речові докази долучені до матеріалів провадження постановою дізнавача СД відділу поліції № 2 Одеського районного управління № 1 ОСОБА_6 від 26.08.2021 року, в силу п. 3 ч. 9 ст.100 КПК слід знищити як майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та вилучене з обігу.

В силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_2 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/116-21/8121-НЗПРАП від 16.08.2021 року в сумі 1372, 96.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
ОСОБА_2 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановою дізнавача СД відділу поліції № 2 Одеського районного управління № 1 ОСОБА_6 від 24.04.2021 року, а саме мобільний телефон марки «Xiaomi 5A» сірого кольору та чохол білого кольору вважати повернутим обвинуваченому ОСОБА_2 , та речові докази, долучені до матеріалів провадження постановою дізнавача СД відділу поліції № 2 Одеського районного управління № 1 ОСОБА_6 від 26.08.2021 року, знищити як майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та вилучене з обігу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/116-21/8121-НЗПРАП від 16.08.2021 року в сумі 1372, 96 грн. (одна тисяча триста сімдесят дві гривні 96 коп.).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

23.09.2021

Єдиний унікальний номер справи: №522/17436/21
Номер провадження № 1-кп/522/12129/21
Головуючий суддя ОСОБА_1