Справа № 331/5265/17
Провадження № 1-кп/331/42/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

01 жовтня 2021 року до суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 в період з травня 2014 року по грудень 2016 року, виїхавши на тимчасово непідконтрольну територію Донецької області, брав участь у терористичних групах, що діють на території Донецької області та підконтрольні незаконно створеній, самопроголошеній організації «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»).

Протягом березня-травня 2014 року на частково окупованій території Донецької області, всупереч вимог Конституції України, незаконно створено самопроголошену організацію - «ДНР», до складу якої увійшли групи з двох і більше осіб, які об`єдналися з метою здійснення терористичних актів, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» відносяться до терористичних груп, які займаються вчиненням терористичних актів, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі. Основною метою діяльності вказаних терористичних груп, підконтрольних самопроголошеній організації «ДНР», є зміна меж території і державного кордону України, створення та існування незаконного державного утворення на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Так, приблизно у травні-червні 2014 року (точну дату органом досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність діяльності незаконно створеної самопроголошеної організації «ДНР» та діючих на її території терористичних груп, знаючи про те, що на території Донецької області проводиться Антитерористична операція, прийняв рішення про виїзд на територію окупованої Донецької області та вступ до лав однієї з терористичних груп у складі незаконно створеної «ДНР», у зв`язку з чим виїхав до м. Донецьк.

По приїзду до м. Донецьк, з травня-червня 2014 року (точну дату органом досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), ОСОБА_7 добровільно, з власної ініціативи, переслідуючи свій злочинний намір, перебуваючи у Новоазовському районі Донецької області, розпочав проходження бойової підготовки у так званому «учбовому центрі» з військової підготовки бойовиків «ДНР», де проходив навчання з вогневої підготовки.

Після чого, 21 грудня 2015 року, перебуваючи у м. Донецьк (більш точне місце не встановлено), діючи умисно, усвідомлюючи, що своїми діями сприяє діяльності терористичної групи «спецназ ГРУ ДНР» - «Головного розвідувального управління», яке є складовою частиною незаконно створеної «ДНР», добровільно, за власним бажанням вступив до її лав, завданням якого є розвідка за лінією фронту, диверсійно-розвідувальні та штурмові операції, робота з наведення на цілі ударів артилерії ДНР, ліквідація диверсійно-розвідувальних груп та корегувальників противника, боротьба з криміналом та зловживаннями всередині силових структур ДНР тощо.

ОСОБА_7 , вступаючи до так званого «спецназу ГРУ ДНР» - «Головного розвідувального управління», яке діє у складі незаконно створеної організації «ДНР», був достовірно обізнаним, що останнє має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (батальйони та роти) з визначенням особового складу кожного з них, який носить формений одяг військового типу), характеризується наявністю єдиноначальності та субординації, має воєнізований характер завдань та методів (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних в проведенні Антитерористичної операції на території Донецької області України) та ставить перед собою специфічні завдання (утримання території окремих районів Донецької області, тимчасово не підконтрольних органам державної влади України, встановлення на території цих районів Донецької області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Донецької області так званих «блокпостів» для здійснення збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням України) та має для цього відповідні матеріальні засоби (вогнепальну зброю - автомати, кулемети, бойові припаси (патрони та ручні гранати), а також військову техніку.

ОСОБА_7 усвідомлював, що зазначений структурний підрозділ (терористична група) незаконно створеної «ДНР» не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

ОСОБА_7 усвідомлював, що основною метою діяльності так званого «спецназу ГРУ ДНР» - «Головного розвідувального управління», що діє у складі армії незаконно створеної «ДНР», є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, що діяльність груп, які входять до складу «ДНР», є терористичною відповідно до положень п. 16 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом».

Вступивши до лав терористичної групи «спецназ ГРУ ДНР» - «Головного розвідувального управління», яке є складовою частиною незаконно створеної «ДНР», ОСОБА_7 отримав військову форму, кулемет Калашникова із серійним номером НОМЕР_1 року випуску та, обравши задля конспірації позивний «Дінг», в період часу з 21.12.2015 року по грудень 2016 року (точна дата органом досудового розслідування не встановлена), разом з іншими невстановленими особами, брав участь у збройному протистоянні військовослужбовцям Збройних Сил України, іншим військовим формуванням України та співробітникам правоохоронних органів України, які залучені до проведення Антитерористичної операції на території Донецької області.

Крім того, з 22.03.2016 ОСОБА_7 призначено на посаду командира відділення терористичної групи «спецназ ГРУ ДНР» - «Головного розвідувального управління», яке є складовою частиною ДНР.

Перебуваючи у складі терористичної групи «спецназ ГРУ ДНР», яка є складовою частиною ДНР, ОСОБА_7 з 21.12.2015 року по грудень 2016 року (точна дата органом досудового розслідування не встановлена) зі зброєю здійснював чергування на бойових постах у Шахтарському районі м. Донецьк, м. Красногорівка Мар`їнського району Донецької області та у розташуванні терористичної групи у

м. Амвросіївка Амвросіївського району Донецької області.

При цьому, ОСОБА_7 , діючи з єдиним умислом на участь у діяльності так званого «спецназу ГРУ ДНР» - «Головному розвідувальному управлінні», яке є складовою частиною незаконно створеної організації «ДНР», протягом травня-червня 2014 року по грудень 2016, усвідомлював, що терористична група, участь у діяльності якої він бере, функціонує на території України незаконно, та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії (зокрема, артилерійські обстріли), які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних у проведенні Антитерористичної операції на території Донецької області.

ОСОБА_7 , як член терористичної групи, брав безпосередню участь у збройній протидії військовослужбовцям Збройних Сил України, інших військових формувань України та співробітникам правоохоронних органів України, які залучені до проведення Антитерористичної операції на території Донецької області.

Ще під час досудового розслідування ОСОБА_7 ухилявся від органу досудового розслідування. з урахуванням чого постановою слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_8 від 13.07.2017 останнього оголошено у розшук із заведенням оперативно-розшукової справи.

Наразі за матеріалами оперативно-розшукової справи категорії «Розшук», яка ведеться відділом контррозвідки УСБУ в Запорізькій області, ОСОБА_7 переховується від суду та перебуває на тимчасово-окупованій території Донецької області.

Під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 ухиляється від явки до суду, за викликами суду не з`являвся без поважної причини більше ніж два рази, оголошений у розшук та перебуває на території Донецької області, тобто на території, яка відповідно до постанов Верховної Ради України

№ 254-VIII від 17.03.2015, № 252-VIII від 17.03.2015 (з додатком), Закону України від 18.01.2018 «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» є тимчасово окупованою територією.

Так, прокурор вважає наявними ризики переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину (на даний час фактично знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області); незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинить інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи наведене, прокурор вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та не забезпечать цілей кримінального провадження, тому просила застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому, просила не визначити розмір застави у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

У судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився. Прокурором заявлено клопотання про розгляд справи у відсутності обвинуваченого на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, передбачено що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно відповіді начальника Управління СБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 , встановлено, що ОСОБА_7 з 2015 року по теперішній час перебуває на тимчасово-окупованій території Донецької області, на підконтрольну українській владі територію не в`їжджав.

За даними АІС «Аркан» вказана особа за період з 02.10.2016 року по 01.10.2021 державний кордон України не перетинала.

Також з протоколів за результатами проведення оперативно-технічного заходу (зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж), вбачається що обвинувачений ОСОБА_7 здійснював розмови з мобільного телефону, який під час дзвінку знаходився за адресою: м. Донецьк, вул. Світлогорська,5-А.

Відповідно до протоколу огляду від 10 лютого 2017 року, встановлено, що увесь час обвинувачений ОСОБА_7 з 16.12.2015 року по 29.11.2016 року знаходився на тимчасово окупованій території Донецької області, а саме: м. Донецьк, Шахтарський район.

Відповідно до протоколу огляду від 04 травня 2017 року, встановлено, що в період з 01.03.2016 до 28.03.2017 обвинувачений ОСОБА_7 найчастіше здійснював телефонні з`єднання за допомогою базових станцій, розташованих у наступних населених пунктах: м. Донецьк, м. Макіївка Донецької області та м. Красногорівка Маріїнського району Донецької області.

Таким чином, з матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховується на території Донецької області, тобто на території, яка відповідно до постанов Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015, № 252-VIII від 17.03.2015 (з додатком), Закону України від 18.01.2018 «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» є тимчасово окупованою територією.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ч.6 ст. 193 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримала та вважала що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та не забезпечать цілей кримінального провадження, тому просила застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому, просила не визначити розмір застави у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти заявленого прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що точних даних про місце перебування обвинуваченого сторона обвинувачення не має, тому підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу без застосування альтернативного запобіжного заходу не буде законним та справедливим та порушить права обвинуваченого.

Вислухавши думку прокурора та захисника, вивчивши доводи клопотання та додані до нього копії документів, колегія суддів доходить наступного.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

11.05.2018 ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 оголошено у розшук, а судовий розгляд кримінального провадження зупинено до розшуку обвинуваченого.

Наразі за матеріалами оперативно-розшукової справи категорії «Розшук», яка ведеться відділом контррозвідки УСБУ в Запорізькій області, ОСОБА_7 переховується від суду та перебуває на тимчасово-окупованій території Донецької області.

З відповіді начальника Управління СБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 , вбачається, що ОСОБА_7 з 2015 року по теперішній час перебуває на тимчасово-окупованій території Донецької області, на підконтрольну українській владі територію не в`їжджав. За даними АІС «Аркан» вказана особа за період з 02.10.2016 року по 01.10.2021 державний кордон України не перетинала.

Згідно положень ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Аналізуючи обставини ймовірно вчиненого злочину, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, ймовірно вчинив особливо тяжкий злочин, пов`язаний з участю у діяльності терористичної організації. Під час розгляду клопотання прокурора встановлено, що з 02.10.2016 року по 01.10.2021 державний кордон України обвинувачений не перетинав.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про очевидність ризику можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, на території, яка не підконтрольна українській владі, оскільки обвинувачений ймовірно вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

Враховуючи, що значна частина осіб, що також брали та беруть участь у терористичних групах «ДНР» спільно з ОСОБА_7 не встановлені, тому є підстави вважати, що ОСОБА_7 , знаходячись на свободі, має можливість продовжити з ними протиправну діяльність.

В судовому засіданні прокурором також доведено ризик можливого здійснення впливу на свідків, враховуючи, що усі свідки протиправної діяльності ОСОБА_7 наразі не встановлені. Так само обґрунтовані і припущення щодо ймовірних співучасників злочинів, які на сьогодні ще не встановлені, та яких останній може попередити про необхідність переховатися від правоохоронних органів, що у значній мірі перешкодить досягненню цілей кримінального провадження.

За таких обставин, встановлені колегією суддів ризики є очевидними, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним з огляду на підтвердження факту того, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуває на території Донецької області, тобто на території, яка є тимчасово окупованою територією.

З огляду на існування ряду очевидних ризиків, які можуть справдитися із великим ступенем вірогідності, колегія суддів вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню встановлених ризиків.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, колегія суддів доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених колегією суддів ризиків продовження злочинної діяльності та ухилення від суду, доцільно обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.5 ч.4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Оскільки, факт перебування ОСОБА_7 на території Донецької області, тобто на території, яка є тимчасово окупованою територією підтверджений, підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу немає.

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який передбачений ч.1 ст. 258-3 КК України, встановлення колегією суддів ризиків у розумінні ст. 177 КПК України, які можуть справдитися із великим ступенем вірогідності, відсутність доцільності обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженця с. Новодніпровка Кам`янко-Дніпровського району Запорізької області, який фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ "Запорізький слідчий ізолятор"

Після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше як через 48 годин з часу доставки до місця кримінального провадження забезпечити його доставку до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України зупинити до розшуку обвинуваченого.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу колегії суддів зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3