Дата документу 11.01.2022
Справа № 334/49/22
Провадження № 1-кс/334/57/22
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу
11 січня 2022 року м. Запоріжжя

слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 31.08.2010 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 09.08.2011 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 03.07.2014 за амністією; 10.05.2016 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 10.10.2018 по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
в с т а н о в и в:
старший слідчий Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .
Обґрунтовує клопотання тим, що 03.01.2022, приблизно о 19 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись біля під`їзду № 4, будинку АДРЕСА_2 , із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись позаду потерпілого, шляхом застосування фізичної сили до останнього, яка виразилась у вигляді ривку його чоловічої сумки, яка знаходилась у потерпілого на плечах, від чого ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав навзнак на землю. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_5 почав наносити удари, не менше чотирьох, кулаками обох рук в область обличчя та один удар ногою в область тулубу потерпілому ОСОБА_6 . Далі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 , скориставшись безпораднім станом потерпілого, який в цей час знаходився лежачі на землі, з його куртки в яку він був одягнений, а саме із внутрішньої кишені, відкрито викрав грошові кошти у сумі 100 гривень, різними купюрами, мобільний телефон «Sigma mobile X-treme IT67m», вартістю 1000 гривень та розкладний ніж, який знаходився в чоловічій сумці потерпілого, вартістю 100 гривень. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , утримуючи при собі мобільний телефон «Sigma mobile X-treme IT67m», розкладний ніж та грошові кошти у сумі 100 гривень, які належать ОСОБА_6 , незважаючи на заклики потерпілого про припинення протиправних дій відносно нього, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1200 гривень 00 копійок. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

«11» січня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, а саме ділянки місцевості, яка розташована неподалік від буд. № 7 по вул. Хакаська у м. Запоріжжя; протоколом огляду місця події, а саме ділянки місцевості, яка розташована неподалік буд. АДРЕСА_2 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду відеозаписів, які вилучені у порядку ст. 40, 93 КПК України з ломбарду «Капітал», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі, 2; протоколом огляду мобільного телефону ««Sigma mobile» Х-treme IT-67m», який добровільно виданий працівником ломбарду «Капітал»; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 186 КК України, який згідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років позбавлення волі. ОСОБА_5 є особою раніше засудженою виключно за злочини проти власності, тому слід враховувати тяжкість злочинів, які вчиняв підозрюваний раніше та міру їх покарання, яка передбачена за вчинення подібних кримінальних правопорушень, його негативну репутацію, поганий майновий стан та відсутність стійких соціальних зв`язків, тож з метою уникнення відповідальності за скоєння вказаного кримінального правопорушення (злочину), підозрюваний може умисно переховуватися від органів досудового розслідування або суду, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначені обставини також свідчать про соціальну небезпеку ОСОБА_5 для громадян, про необхідність його ізоляції, щоб захистити суспільство від злочинних посягань, а так само припинення можливості сховатися від суду і слідства, перешкодити виконанню процесуальних рішень, тому вказане і є підставою вважати про те, що найбільш доцільним запобіжним заходом для останнього буде тримання під вартою.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний є раніше знайомим із свідком ОСОБА_9 , підтримує із останніми товариські відносини та володіє інформацією про його постійне місце проживання. З огляду на це орган досудового розслідування не виключає можливості здійснення підозрюваним впливу, як на свідка так і на потерпілого ОСОБА_6 шляхом погроз, залякування або вмовляння з метою зміни, наданих останніми раніше свідчень для уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення. Не дивлячись на те, що у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , вже допитані та набули відповідні передбачені чинним КПК України статуси, слід взяти до уваги принцип безпосередності дослідження показань у судовому провадженні, тобто не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. Отже, обравши до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, останній матиме змогу впливу на повноту та достовірність показань зазначеного свідка та потерпілого, які у подальшому взагалі можуть відмовитись або змінити свої покази у вказаному проваджені.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний не працевлаштований, постійного доходу не має, є особою раніше засудженою за тяжкі корисливі злочини проти власності. Також, слід врахувати, що судимість у встановленому законом порядку не погашена, за вчинене ОСОБА_5 останнього кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України, за яке відповідно до вироку суду Жовтневого районного суду міста Запоріжжя 10.06.2016 йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Після відбуття зазначеного покарання на шлях виправлення та перевиховання не став, відповідних висновків для себе не зробив та вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, на теперішній час є реальний ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення (злочину).

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

-при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, житла, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. У зв`язку з тим, що за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 . Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років позбавлення волі та розуміння невідворотності покарання, є ризик того, що підозрюваний, може залишити своє місце проживання і таким чином буде переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності. Також, беручи до уваги, що останній неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не ставши на шлях виправлення, не працевлаштувавши, не встановивши міцні соціальні зв`язки, будучи обізнаним про покладені на нього обов`язки, серед яких зокрема передбачений, з метою погашення судимості - не вчиняти нові кримінальні правопорушення, розуміючи кримінально-правові наслідки за їх вчинення, скоїв вказаний злочин із застосуванням насильства до потерпілого. Вищезазначене свідчить про те, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту обрані до ОСОБА_5 не забезпечать безпеку суспільства від його злочинних посягань та не перешкодять останньому знов порушити покладені на нього судом процесуальні обов`язки та продовжити вчиняти протиправні дії з метою уникнення кримінальної відповідальності;

-враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину), вчиненого із застосуванням насильства, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, не є доцільним;

-осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання ОСОБА_5 , своїх процесуальних обов`язків в якості підозрюваного та обвинуваченого, досудовим розслідуванням не встановлено, що унеможливлює застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім, як тримання під вартою до розгляду кримінального провадження в суді.

На думку органу досудового розслідування, враховуючи обставини вчинення злочину, а також те, що ОСОБА_5 усвідомлював суспільно небезпечний характер вчинюваного ним діяння, тобто приймаючи рішення про скоєння зазначеного злочину, розумів, що це призведе до заподіяння шкоди здоров`ю та матеріальному становищу потерпілого, отже зазначене свідчить про зневажливе ставлення останнього до охоронюваних законом прав та свобод людини, тому, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідає нормам національного та міжнародного законодавства.

В судовому засіданні прокурор та слідчий виклали доводи аналогічні до наведених в клопотанні, просили таке задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.
Підозрюваний просив відмовити у задоволенні клопотання, застосувавши домашній арешт, оскільки в скоєному він кається, проживає з цивільною дружиною, виховує з нею дитину.

Заслухавши думку підозрюваного, слідчого, прокурора оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000023 від 04.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
11.01.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення правопорушення підтверджується отриманими у кримінальному провадженні доказами, а саме: копією витягу з ЄРДР №0000023, рапортом про отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.01.2022; ; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 03.01.2022 року, протоколом огляду місця події, а саме ділянки місцевості, яка розташована неподалік від буд. АДРЕСА_3 ; протоколом огляду місця події, а саме ділянки місцевості, яка розташована неподалік буд. АДРЕСА_2 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду відеозаписів, які вилучені у порядку ст. 40, 93 КПК України з ломбарду «Капітал», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі, 2; протоколом огляду мобільного телефону ««Sigma mobile» Х-treme IT-67m», який добровільно виданий працівником ломбарду «Капітал».
Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими, а також достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що останній міг вчинити дане кримінальне правопорушення.
При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Крім того, інкриміновані обставини вчинення кримінального правопорушення (грабіж, вчинений повторно), у своїй сукупності з його тяжкістю (вчинено тяжкий злочин, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років), підтверджують наявність вищевказаних ризиків, хоча сама по собі тяжкість злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в той же час суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
При цьому, суд вважає, що підозрюваний, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Доказів стійких соціальних зв`язків підозрюваного суду не надано.
Доказів неможливості підозрюваного за станом здоров`я перебувати в місцях ув`язнення не надано.
При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, враховую встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є зокрема свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.
Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, є особою раніше засудженою за тяжкі корисливі злочини проти власності.

У сукупності всі вище вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме про наявність високого ступеню ймовірності того, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може вчиняти інші злочини, впливати на потерпілого і свідків та буде переховуватися від суду з метою уникнути покарання, що йому загрожує у разі доведення винуватості в інкримінованих йому злочині.
Слідчим та прокурором повністю доведені обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України.
Між тим, будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування підозрюваного, а також ризик його впливу на учасників процесу, або взагалі не існує, та й такий запобіжний захід який не пов`язаний із позбавленням волі здатний їм запобігти, а тому підстав для застосування запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі не вбачаю. А застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, зокрема підозрюваний офіційно не працює та не має постійного джерела доходів. Також зверну увагу на те, що більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати у зв`язку з тим, що дані запобіжні заходи вимагають наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків. Враховуючи вказані обставини, вимагається постійний контроль за поведінкою підозрюваного, що може бути досягнуто лише при застосуванні запобіжного заходу, пов`язаного із триманням під вартою.
Враховую і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілого чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення (вчинено злочин проти власності із застосуванням насильства, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку), його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного (його вік, не одружений, зі слів на утриманні має дитину, наявність судимості, яка у встановлено законом порядку не знята та не погашена, що свідчить про схильність повторного вчинення злочину, відсутність скарг на стан здоров`я), дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Так, запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зав`язків, будь яких зав`язків з іншою країною, або наявність зав`язків в іншому місці.
В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Таким чином, під час розгляду вказаного клопотання встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання піж вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом. При цьому, згідно вимог ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Відтак, задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за неможливе визначити підозрюваному розмір застави, оскільки внаслідок даного кримінального правопорушення потерпілий отримав тілесні ушкодження, тяжкість яких на даний час встановлюються.
Разом з тим, звертаю увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування обґрунтованості оголошеної підозри.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в :
клопотання старшого слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Встановити строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою строком 60 днів, тобто до 11.03.2022 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 5 діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1