Справа № 442/6965/21
Провадження № 1-кп/442/393/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000253 від 02.08.2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_3 ,

представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , перебуваючи на обліку в Управлінні соціального захисту населення Дрогобицької міської ради з 18.07.2012 у статусі «особа, яка проживає разом з особою інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та догляд нею» у зв`язку із здійсненням догляду за інвалідом І групи внаслідок психічного розладу - ОСОБА_6 , 01.09.2017 звернулася в УСЗ Дрогобицької міської ради заявами про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, із відміткою - «допомога на догляд (щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та догляд за ним)» протиправно отримала грошову допомогу на догляд за вищевказаною особою призначену відповідно до ст.5 Закону України «Про психіатричну допомогу» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1192 від 02.08.2000 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та догляд за нею», яку призначено на підставі рішень УСЗН Дрогобицької міської ради.

Згідно п. 7 вказаної вище постанови, для призначення грошової допомоги на догляд, особою, яка звертається за її призначенням, разом із іншими документами подається заява. Форма заяви затверджується Міністерством соціальної політики України, а саме наказом № 441 від 21.04.2015 «Про затвердження форми заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», у якій особа ставить свій підпис та дату про ознайомлення, крім іншого, під наступним текстом: «мене повідомлено, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання мною соціальної допомоги, компенсації та пільг, я зобов`язуюсь повідомити органи праці та соціального захисту населення».

Всупереч зазначеному, ОСОБА_3 , в період з 16.11.2017 по 24.05.2018, діючи з умислом на заволодіння чужим майном, а саме грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та догляд за нею, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи, що у разі припинення здійснення догляду або за наявності інших причин, що впливають на призначення та виплату компенсаційної виплати, вона зобов`язана вчасно повідомити УСЗН Дрогобицької міської ради, не повідомила про виїзд за кордон до Республіки Польща на тривалий період за межі території України перетнувши державний кордон України 16.11.2017, внаслідок чого вона, приховуючи відомості, які мають суттєве значення для призначення компенсаційних виплат, шляхом обману заволоділа грошовими коштами державного бюджету на загальну суму 10628 грн. 13 коп.

Крім цього, ОСОБА_3 , звернувшись 17.09.2018 до УСЗН Дрогобицької міської ради із вказаною вище заявою, повторнов період з 22.10.2018 по 10.03.2019, діючи з умислом на заволодіння чужим майном, а саме грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та догляд за нею, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи, що у разі припинення здійснення догляду або за наявності інших причин, що впливають на призначення та виплату компенсаційної виплати, вона зобов`язана вчасно повідомити УСЗН Дрогобицької міської ради, не повідомила про виїзд за кордон на тривалий період за межі території України до Республіки Польща перетнувши державний кордон України 22.10.2018, внаслідок чого вона, приховуючи відомості, які мають суттєве значення для призначення компенсаційних виплат, шляхом обману повторно заволоділа грошовими коштами державного бюджету на загальну суму 8506 грн. 97 коп.

Крім цього, ОСОБА_3 , 18.09.2019 до УСЗН Дрогобицької міської ради із вказаною вище заявою, повторнов період з 22.10.2019 по 23.01.2020, та з 19.02.2020 по 27.02.2020 року діючи з умислом на заволодіння чужим майном, а саме грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та догляд за нею, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи, що у разі припинення здійснення догляду або за наявності інших причин, що впливають на призначення та виплату компенсаційної виплати, вона зобов`язана вчасно повідомити УСЗН Дрогобицької міської ради, не повідомила про виїзд за кордон на тривалий період за межі території України до Республіки Польща перетнувши державний кордон України 22.10.2019, 19.02.2020 внаслідок чого вона, приховуючи відомості, які мають суттєве значення для призначення компенсаційних виплат, шляхом обману повторно заволоділа грошовими коштами державного бюджету на загальну суму 6720,49 грн.

13.09.2021 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_3 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України. ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Сторони угоди домовились щодо призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, отримана згода обвинуваченої на його призначення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання.

ОСОБА_3 також просила вказану угоду з представником потерпілого затвердити. При цьому, ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

Представник потерпілого та обвинувачена, добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та закону. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін судового провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з представником потерпілого угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, а саме:

за ч. 1 ст. 190 КК України - заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайство);

за ч. 2 ст. 190 КК України - повторно заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайство).

При таких обставинах суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення між представником потерпілого та обвинуваченою та призначити узгоджений сторонами вид та розмір покарання обвинуваченій (відповідно до ст. 5 КК України - в редакції санкцій ч. 1 та ч. 2 ст.190 КК України, яка діяла на час вчинення кримінальних правопорушень), яке є необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом роз`яснено ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом.

Речових доказів та процесуальних витрат у провадженні немає.
Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, а тому підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу також не встановлено.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Затвердити угоду від 13.09.2021 року про примирення між представником потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 13.09.2021 покарання:

-за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1