ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/3484/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 11 листопада 2021 року про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, громадянину України, який офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 15.02.2021 року Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,
який органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 09 січня 2022 року включно із застосуванням альтернативного запобіжного заходу - застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 45 400 грн.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків; вчинити інші кримінальні правопорушення.
При цьому, суд вказує, що ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та очікуванням можливого суворого покарання.
Надаючи оцінку ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих суд зазначає, що на даний час існує ймовірна можливість незаконного впливу зі сторони обвинуваченого або інших зацікавлених осіб на свідків та потерпілих, оскільки підготовче провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 не закінчено, судовий розгляд не призначено, а ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження судом.
Надаючи оцінку ризику вчинення іншого кримінального правопорушення суд зазначає, що ОСОБА_7 засуджений 15.02.2021 року вироком Київського районного суду м.Харкова за злочини проти власності, має не зняту та не погашену у вставленому законом порядку судимість.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або домашнього арешту в нічний період доби з 22-00 до 07-00 години.
Вказує на те, що ухвала винесена із істотним порушенням норм КПК України.
При цьому посилається на те, що клопотання прокурора подано з порушенням п. 20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, до того ж прокурор разом з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не подав письмове клопотання про поновлення процесуального строку для подачі цього клопотання.
Апелянт зазначає, що ризики, заявлені у клопотанні прокурора ним не доведені.
Вказує, що до 20.07.2021 року ОСОБА_7 не перебував під вартою, хоча відносно нього була наявна ухвала Харківського апеляційного суду від 01.07.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, добросовісно виконував покладені на нього обов`язки, з`являвся на виклики органу досудового розслідування та суду, не впливав на свідків та не підозрюється у вчиненні інших злочинів.
Крім того, ОСОБА_7 повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілій ФОП ОСОБА_9 , що підтверджується договором про засвідчення відшкодування матеріальної шкоди від 02.08.2021 року та актом прийому-передачі грошових коштів за вказаним договором.
Також, під час перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», в останнього погіршився стан здоров`я, загострились хронічні захворювання. В суді першої інстанції обвинувачений також скаржився на стан свого здоров`я, проте вказана обставина не була врахована судом.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема можливість переховування від суду, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.
Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.
Між тим, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, корисливим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, а також даних щодо його особи, який раніше судимий за вчинення злочину проти власності, офіційно не працевлаштований, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
В той же час належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
Між тим, як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу, крім того він засуджений 15.02.2021 р. вироком Київського районного суду м. Харкова за злочини проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, що додатково підтверджує наявність ризику вчинення нового злочину.
Крім того, оскільки судовий розгляд справи триває, на теперішній час не допитані потерпілі та свідки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність ризику незаконного впливу на зазначених осіб.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є суб`єктивними, оскільки повністю спростовуються даними матеріалів судового провадження та висновками суду, що зазначені в оскаржуваній ухвалі.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо пропуску прокурором встановленого законом строку на подання клопотання про продовження строків тримання під вартою колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п.20.5 розділу ХІ Перехідних положень КПК України під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
В той же час, кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено таких наслідків пропуску зазначеного строку як не розгляд питання щодо продовження тримання під вартою.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 повністю відшкодував шкоду потерпілій стороні, з`являвся на виклик органу досудового розслідування та суду, не підозрюється у вчиненні інших злочинів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції враховані всі обставини в їх сукупності.
Щодо посилань сторони захисту на погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 за час тримання під вартою, то як в судовому засіданні у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики, встановленні під час обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.
Також колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 11 листопада 2021 року про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді: