Житомирський апеляційний суд
Справа №287/546/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5
захисника: ОСОБА_6
прокурора: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000430 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2021 року, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 5100,00 (п`ять тисяч сто) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_8 витрати на залучення експерта для проведення під час досудового розслідування експертизи в сумі 1256 гривень 08 копійок на рахунок UA0006797, отримувач УДКСУ у м. Житомирі (м. Житомир), банк отримувача: Казначейство України; МФО 899998, код класифікації доходів: 24060300.
Стягнуто з ОСОБА_8 витрати на залучення експерта для проведення під час досудового розслідування експертизи в сумі 1256 гривень 08 копійок на рахунок 6002, отримувач УДКСУ у м. Житомирі (м. Житомир), банк отримувача: Казначейство України; МФО 899998, код ЗКПО: 38035726, код класифікації доходів: 24060300.
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ-210994-20», номерний знак НОМЕР_1 , повернуто законному власнику ОСОБА_8 .
встановила:

Як встановив суд, 06.11.2019 року близько 16.00 години, водій ОСОБА_8 , керуючи власним технічно справним відповідно до висновку експерта від 28.12.2019 року № 3/1267, автомобілем марки «ВАЗ-210994-20», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Володимирській, в м. Олевськ Житомирської області в напрямку центру вказаного населеного пункту.
На ділянці дороги, напроти будинку № 4 по вищевказаній вулиці, водій ОСОБА_8 , в порушення відповідно до висновку експерта від 27.03.2020 № 11/2-244 вимог Правил Дорожнього руху України, а саме:
-п. 12.3 ПДР України, який зобов`язує водія у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку він об`єктивно здатний виявити, негайно вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
-п. 18.1 ПДР України, який передбачає, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а у разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїжджу частину по пішохідному переходу.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_9 отримала відповідно до висновку експерта від 19.03.2020 року № 344, тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки, забою правого колінного суглобу з ушкодженням медіального меніска, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм довготривалого розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що вирок суду в частині призначення додаткового покарання є незаконним та необгрунтованим, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного додаткового покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що є несправедливим через суворість та завдає додаткових страждань, в зв`язку з чим він підлягає зміні.

Вказує, що судом не враховану всі обставини що пом`якшують покарання та дають підстави не призначати додаткове покарання, зокрема такі як, думку потерпілої, яка просила його суворо не карати, відшкодування повністю матеріальної шкоди завданої потерпілій, активне сприяння розкриттю злочину, а також його вік та необхідність мати посвідчення водія оскільки він проживає в селищі міського типу, де авто для його сім`ї є єдиним засобом пересування, що вкрай важливо для людини похилого віку в умовах карантину, при цьому право керувати транспортним засобом дає йому змогу заробляти до мізерної пенсії додаткові кошти для прожиття надаючи послуги кур`єра на власному авто.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину.

При цьому, відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно роз`яснень, які містяться упостанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених собою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Апеляційний суду вважає, що призначене ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік не можна вважати таким, що є явно несправедливим внаслідок його суворості врахувавши характер допущених собою порушень правил безпеки дорожнього руху та наслідки, що настали, а саме те, що ОСОБА_8 вчинив на наїзд на потерпілу на пішохідному переході, в результаті ДТП потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки, забою правого колінного суглобу з ушкодженням медіального меніска, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм довготривалого розладу здоров`я.

Таким чином, колегія суддів вважає, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так як таке покарання забезпечить необхідне й достатнє для обвинуваченого виправлення та попередження вчинення нових аналогічних злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

При призначенні покарання судом першої інстанції були враховані усі обставини та дані про його особу на які посилається апелянт.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Олевського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2021 року щодо нього - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: