КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000197 від 15.01.2021 рокустосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 06.05.2019 Краснолиманським районним судом Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_7 покарання повністю приєднано не відбуте покарання за вироком Краснолиманського районного суду Донецької області від 06.05.2019 року та призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., які виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишено без зміни.

Згідно вироку, суд визнав доведеним, що 01.01.2021 року приблизно о 13год. 20 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні супермаркету «Коло дому» (ТОВ «АРІТЕЙЛ») по вул. О.Теліги, 41, у м. Києві, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих спонукань, повторно, таємно, взяв з полиць філе сьомги марки «Norven», вартістю 132,00 грн., форель марки «Санта Бремор», вартістю 157, 60 грн., дві упаковки хамону марки Серрано «Casademont», вартістю 87, 60 грн. за одиницю, загальною вартістю 175, 20 грн., які належать ТОВ «АРІТЕЙЛ», та сховав вищезазначені товари до кишені власної кофти.
Утримуючи вищевказане майно, ОСОБА_7 , не розрахувавшись за товар пройшов повз каси магазину, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Своїми діями обвинувачений спричинив ТОВ «АРІТЕЙЛ» матеріальну шкоду на суму 464, 80 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 15.01.2021, близько 14.20 год., перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «ЕКСІМ ТРЕЙД» по вул. О. Теліги, 15, у м. Києві, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, ОСОБА_7 взяв з полиць ковбасу марки «Алан Брауншвейгська», вартістю 171, 79 грн., ковбасу марки «Алан Брауншвейгська», вартістю 158, 99 грн., а всього товарів на суму 330, 78 грн.
Вказаний товар обвинувачений сховав до внутрішньої кишені куртки, пройшов повз каси, не розрахувавшись за нього. Однак біля виходу з магазину, після спрацювання охоронних рамок, охоронець магазину почав вимагати від ОСОБА_7 припинення протиправних дій та повернення викраденого. Не реагуючи на вимоги охоронця. ОСОБА_7 , розуміючи, що його незаконні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, стали відкритими для інших осіб, продовжив реалізовувати злочинний умисел та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Вказаними діями обвинувачений спричинив ТОВ «ЕКСІМ ТРЕЙД» матеріальну шкоду на загальну суму 330, 78 грн.
Крім того, 23.02.2021, приблизно о 18.10 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні супермаркету «Сільпо», ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно повторно таємно, взяв з полиць бритву «Gillete Fusion» з 4 касетами, вартістю 311, 67 грн., сендвіч крафтовий з моцарелою, вартістю 27, 19 грн., алкогольний напій «Фраголіно 87;, вартістю 23, 33 грн., а всього товарів на суму 362, 19 грн.
Вказаний товар ОСОБА_7 сховав до кишені куртки та не розрахувавшись за вищевказані товари, пройшов повз касові зони магазину, однак при виході ОСОБА_7 затримала охорона магазину, внаслідок чого він не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

На вказаний вирок, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та ухвалити новий вирок, застосувати положення ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки та покладенням на нього обов`язків передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України. В решті вирок залишити без зміни.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст. 65 КК України і роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» в якій зазначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Також, захисник зазначає, що дискреційні повноваження суду визначається і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях ( зокрема у справі «Довженка проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права, та звертає увагу суду, що згідно із ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не входить за межі, встановленні відповідною статтею ( частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
На думку сторони захисту, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без застосування положень ст.75 КК України, суд належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного те, що останній не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, офіційно не працевлаштований, а також обставини, що пом`якшують покарання, зокрема визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння слідству у розкритті злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 судом встановлено не було, тобто, на думку захисника, суд не дотримався вимог ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання. Окрім того, апелянт зазначає, що у судових дебатах, навіть сторона обвинувачення просила про застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України.
Таким чином, захисник вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 4-х років позбавлення волі суд призначив без урахування даних про його особу та обставин, які пом`якшують покарання, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання без застосування положень ст. 75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000197 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду, керуючись вимогами ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та погодився з фактичними обставинами справи, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Переглядаючи в порядку ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції в межах поданої захисником обвинуваченого апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вказані вимоги кримінального закону судом першої інстанції виконано в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, їх певну систематичність, характер діяння, форму і ступінь його вини, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у вчиненому покаявся, що суд визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, яке на переконання суду першої інстанції здатне виправити його протиправну поведінку та запобігти вчиненню ним нових злочинів.

Отже, зважаючи на конкретні обставини справи, враховуючи вищезазначені факти і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства на строк, який суд призначив в межах санкцій частини 2 ст. 185 та частини 2 ст. 186 КК України, а тому вважає обране обвинуваченому ОСОБА_7 покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочиніві підстав вважати призначене йому покарання несправедливим через його суворість та пом`якшення цього покарання, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, не вбачає.

Апеляційні твердження захисника, що суд в достатній мірі не врахував усіх обставин, які пом`якшують покарання, зокрема визнання ОСОБА_7 своєї вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при призначенні обвинуваченому покарання судом врахована така пом`якшуюча покарання обставина як щире каяття обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а що стосується інших пом`якшуючих покарання обставин, на які вказує захисник, то вони не підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Крім того, слід зазначити, що повернення товару викраденого ОСОБА_7 по епізоду від 23.02.2021 року з супермаркету «Сільпо», ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», який при виході з магазину був затриманий охороною магазину, внаслідок чого він не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, і цей товар був у нього вилучений та повернутий власнику (а.с.47) не може свідчити про добровільне відшкодування шкоди і бути підставою для пом`якшення покарання.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України та звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, також є безпідставними, оскільки зважаючи на конкретні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та з урахуванням наведених у вироку фактів і даних про особу обвинуваченого, колегія суддів не вбачає достатніх приводів і підстав для звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням та вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

За викладеним, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, призначене обвинуваченому покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для його пом`якшення, а також для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2021 року у кримінальному провадженні №0000197 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3