Єдиний унікальний номер: 448/760/21
Провадження № 1-кп/448/44/22
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу
(повний текст)

29.12.2021 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Юрія БІЛОУСА

з участю секретаря судового засідання Оксани ТХІР,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Львівської області) клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу, у кримінальному провадженні за №0000557 від 02.07.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_1 ,

його захисник-адвокат ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_2 ,

його захисник-адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав, подані ним через канцелярію суду клопотання про продовження запобіжних заходів особистого зобов`язання та домашнього арешту в нічний час доби щодо обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно. Вказані клопотання обґрунтовує тим, що зазначені особи обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, санкції статті якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Зважаючи на ризики, передбачені ст.177 КПК України, встановлені у даному кримінальному провадженні, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, а також іншого обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_2 і ОСОБА_1 вищевказані запобіжні заходи, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Покликався на те, що у нього міститься інформації від оперативних підрозділів про те, що обвинувачений ОСОБА_1 має намір отримати паспорт іншої держави, а тому просив застосувати до такого обов`язок «здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну», попри те, що обвинуваченим було здані всі паспортні та інші документи, які б давали право виїзд за межі території України.

Обвинувачений ОСОБА_2 , і його захисник-адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора в цілому не заперечували. Однак, просили суд виключити обов`язки: - «не відлучатись за межі Львівської області без дозволу прокурора чи суду» та «здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну». Щодо першого обов`язку, то покликались на те, що обвинувачений працює водієм таксі, і часто має замовлення для доставлення клієнтів за межі Львівської області, в зв`язку з чим просив не покладати вказаний обов`язок на нього, а щодо другого обов`язку, вказували, що оскільки паспортний документ для виїзду за кордон обвинуваченим вже був зданий, а тому немає необхідності покладати на обвинуваченого вказаний обов`язок знову ж таки.

Інший обвинувачений ОСОБА_1 і його захисник-адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні не заперечили щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу домашнього арешту в нічний час доби, в тому числі із покладенням обов`язку «здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Вислухавши думку прокурора, обвинувачених, їх захисників, дослідивши подані матеріали кримінального провадження, клопотання сторони обвинувачення, клопотання сторони захисту, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Прокурор просить суд продовжити щодо обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , запобіжні заходи - особисте зобов`язання та домашній арешт в нічний час доби, відповідно.

В силу статей 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, визначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, утриманців, постійного місця роботи або навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

При вирішенні заявлених клопотань прокурора ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, тощо.

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу домашнього арешту в нічний час доби обвинуваченому ОСОБА_1 , то суд зазначає наступне.
Згідно ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 16.11.2021 року обвинуваченому ОСОБА_1 змінено запобіжний захід, з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби.

Згідно ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт відноситься до ізоляційної категорії запобіжних заходів, адже враховуючи його сутність, передбачає для особи, відносно якої обраний, заборону не залишати місце свого проживання протягом певних годин доби або цілодобово, тим самим ізолюючи її від звичайного для неї середовища (яке знаходиться за межами її житла) на певний проміжок часу доби або цілодобово.

Конституцією України визначені та закріплені права і свободи людини, які гарантуються і оберігаються Державою, а саме:

Стаття 29 Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Стаття 55 Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 62 Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Стаття 63 Особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні Конституції України та Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, 1950 року домашній арешт є способом обмеження конституційного права особи на свободу, а тому на думку слідчого судді є одним з запобіжних заходів, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Розглядаючи можливість продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_1 , запобіжного заходу - домашнього арешту в нічний час доби, суд враховує тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_1 має усталені соціальні зв`язки: має постійне місце проживання у с.Черніїв Івано-Франківського району Івано-Франківської області; має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , 2016 року народження, який потребує батьківського піклування; виключно позитивно характеризується за місцем проживання, має дружину, яка хворіє та постійно потребує догляду і реабілітації, тощо.

На переконання суду, в даному випадку на цій стадії кримінального провадження достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_1 , процесуальних обов`язків, забезпечення його належної процесуальної поведінки та таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. є запобіжний захід - домашній арешт у нічний час доби, як про це клопоче сторона обвинувачення.

У зв`язку з наведеним вище, суд вважає покласти на обвинуваченого ОСОБА_1 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, зокрема: - не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. до 08:00 год. наступної доби; - прибувати до прокурора, суду за кожною вимогою; - утримуватись від спілкування із свідками та іншим обвинуваченим в даному кримінальному провадженні; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_7 , то суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що згідно ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 16.11.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_2 продовжено запобіжний захід особисте зобов`язання.

Згідно ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_2 , має постійне місце проживання та реєстрації, де виключно позитивно характеризуються, міцні соціальні зв`язки (одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей сина ОСОБА_8 , 2014р.н. і дочок ОСОБА_9 , 2016р.н., та ОСОБА_10 , 2018р.н.), також судом враховується ставлення обвинуваченого до скоєного ним злочину, тощо.

Таким чином, дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу особистого зобов`язання, думку сторони захисту з приводу заявленого стороною обвинувачення клопотання, суд приходить до висновку, що раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_2 , запобіжний захід особисте зобов`язання слід продовжити.

Щодо обов`язків, які просить покласти на обвинуваченого ОСОБА_2 сторона обвинувачення, - «не відлучатись за межі Львівської області без дозволу прокурора чи суду» та «здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи», що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну», то суд зазначає наступне.
В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_2 заявлено про виконання обов`язку «здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи». При цьому, стороною обвинувачення не заперечувався той факт, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що надають право на виїзд із України, на ім`я обвинуваченого ОСОБА_2 , знаходиться в органу досудового розслідування.

А відтак, з урахуванням відсутності в клопотанні вимоги заборони виїзду обвинуваченому за кордон, а також виконання останнім обов`язку здачі на зберігання паспорту громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що надають право на виїзд із України, до подачі даного клопотання, в частині застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_2 обов`язку щодо здачі на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що надають право на виїзд із України, слід відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_2 просить виключити також обов`язок - «не відлучатися із Львівської області, без дозволу прокурора чи суду».

Суд погоджується з думкою сторони захисту та вважає за можливе не застосовувати вказаний обов`язок, оскільки такий працює таксистом, і інколи йому потрібно виїжджати за межі Львівської області. Окрім того, підробіток на таксі є його єдиним джерелом доходу, що дасть змогу отримати кошти на утримання дітей, яких у нього, як було зазначено вище, - троє.

У зв`язку з наведеним, суд вважає покласти на обвинуваченого ОСОБА_2 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, зокрема: - повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - прибувати до прокурора, суду за кожною вимогою; - утримуватись від спілкування зі свідками та іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

За таких обставини, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду клопотань, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку щодо питань, які підлягають доказуванню у даному випадку, вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню частково з вищевказаних підстав у цьому судовому рішенні.

Керуючись статтями 8, 176-178, 179, 181, 194, 372, 392 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу, - особистого зобов`язання щодо ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжний захід - особисте зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки:
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- прибувати до прокурора, суду за кожною вимогою;
- утримуватись від спілкування зі свідками та іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.
У задоволенні решти вимог сторони обвинувачення, - відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу домашнього арешту у нічний час доби щодо ОСОБА_1 задовольнити.
Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_1 , запобіжний захід домашній арешт, у нічний час доби, поклавши на нього наступні обов`язки:
- не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. до 08:00 год. наступної доби;
- прибувати до прокурора, суду за кожною вимогою;
- утримуватись від спілкування із свідками та іншим обвинуваченим в даному кримінальному провадженні.
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Порушення умов застосованого до обвинувачених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 запобіжних заходів має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Ознайомити обвинувачених ОСОБА_2 і ОСОБА_1 під розписку з даною ухвалою.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_1 , що на підставі ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії даної ухвали встановити терміном на 2 (два) місяці, тобто з 15.01.2022 року (після спливу строку дії попередньої ухвали суду від 16.11.2021р.) до 14.03.2022 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

З текстом ухвали суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст ухвали оголошено учасникам справи 04.01.2022 року.

Суддя Юрій БІЛОУС