Справа №639/1634/20
Провадження №1-кп/639/83/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2022 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0002199 від 29.12.2019 року у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді у Жовтневому районному суді м. Харкова знаходиться обвинувальний акт по вказаному вище кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.12.2021 року продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 21 лютого 2022 року включно.

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання прокурором зазначається, що відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення можливості виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та просив вказане клопотання задовольнити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник адвокат ОСОБА_6 проти клопотання заперечували, просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених прокурором.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в частині заявленого клопотання, судова колегія приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Судовою колегією враховується, що на теперішній час є наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду.

Зазначений ризик, хоча і зменшується зі спливом часу, проте остаточно не зник.

Наведений прокурором у клопотанні ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, судова колегія не вбачає, оскільки раніше звертав увагу на зникнення такого ризику. Всі свідки як сторони обвинувачення, так і сторони захисту судом допитані.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує, а також не спростована ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

При вирішення питання про дію запобіжного заходу суддею оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 , у разі визнання його винними у вчиненні інкримінованого злочину; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого, який тяжких захворювань чи інвалідності не має; 3) відомості про особу обвинуваченого, який не одружений, є пенсіонером, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС; 4) фактичне проживання ОСОБА_7 за місцем реєстрації разом з загиблою ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даний час не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначений судом ризик хоча і певним чином зменшився, проте не зник, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись вимогами ст. ст. 177, 181, 183, 194, 331, 369, 372, 392 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 про зміну відносно обвинуваченого запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 08 квітня 2022 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для приєднання до матеріалів особової справи та вручення обвинуваченому ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів після її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, протягом того ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3