Справа №523/3956/21
Провадження №1-кп/523/1061/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 розглянувши клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 00011222 від 13.12.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Абай, Карагандинської області, Республіки Казахстан, який має два громадянства: Республіки Молдови та Російської Федерації, росіянина, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.321 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.3 ст.321, який утримується під вартою з 14.12.2020 року та державне обвинувачення по якій підтримується Суворовською окружною прокуратурою м. Одеси.

У судовому засіданні 13.12.2021 року захисником заявлено письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 хворіє хронічними хворобами, пройшов тривалий час з моменту його затримання, а тому ризики значно зменшилися.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.
Прокурор заперечував.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, суд дійшов такого висновку, та встановив наступні обставини.

12.03.2021 року під час підготовчого судового засідання, ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, до 10.05.2021 року, 27.04.2021 року дію запобіжного заходу продовжено до 25.06.2021 року, 09.06.21 року до 05.08.2021 року, 21.09.21 року до 19.11.2021 року, 15.11.2021 року до 13.01.2022 року.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 цього ж Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочинів, що відносяться до категорії тяжких, та особливо тяжких за які передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років. Таким чином будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, продовжує існувати ризик того, що останній може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин. Вказана позиція цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року де зазначено що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Суд вважає наявним на цей час ризик можливого незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки після відкриття усіх зібраних доказів, анкетних даних наявних свідків, експертів, спеціалістів (їх місця проживання) існує висока вірогідність спроби обвинуваченого знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення встановлення обставин кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений може вплинути на свідків, які ще судом не допитані.

Обвинувачений схильний до продовження злочинної діяльності, адже інкриміновані злочини, за версією слідства, він вчинив повторно, неодноразово, тому існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того обвинувачений безробітний, не має постійного джерела доходу. Разом з тим є громадянином інших Держав, має місце проживання на території Республіки Молдови, і має місце проживання на території м.Одеси. Наявність постійного місця проживання на території Одеси, свідчить про наявність у нього певних стійких соціальних зв`язків, проте, суд вважає, що конкретні обставини інкримінованих обвинуваченому злочинів та дані про його особу, в тому числі наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, вказує на неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Щодо доводів захисника , про стан здоров`я обвинуваченого пов`язаного з хронічними захворюваннями, то заходи допомоги хворим зокрема передбачені наказом МОЗУ і МЮУ від 10.02.2012 № 239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» і підстав сумніватися у його виконання суд не має.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.26, 171, 177-178, 182-183, 331, 369-372, Главою 18 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

2.Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_1