У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001072 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, офіційно непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.309 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_5
встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001072 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.309 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурором було подано клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що 31 липня 2021 року близько 14 год. 03 хв. ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув у відділення «Нової пошти №1», що знаходиться за адресою: м.Ужгород, вул. Верещагіна, 1, де отримав поштове відправлення (посилку) за №0166 від невстановленої досудовим розслідуванням особи, оплативши вартість доставки в розмірі 47 грн. та поштове відправлення (посилку) за №7640 від невстановленої досудовим розслідуванням особи, оплативши вартість доставки в розмірі 51 грн., тим самим здійснив незаконне придбання 2 прозорих зіп-пакетів, всередині одного із них знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/107-21/6579-НЗПРАП від 17.08.2021 містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін - 124,5023 грам (у перерахунку на амфетамін основу), що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000, перевищує великі розміри та становить особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу; в середині іншого прозорого зіп-пакету знаходилася подрібнена речовина рослинного походження, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/107-21/6580-НЗПРАП від 13.08.2021 містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичних засіб, обіг якого заборонений - канабіс - масою 478,5275 грам (у перерахунку на суху речовину), що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000, перевищує невеликі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, та будучи усвідомлений про їх вміст, зберігав при собі без мети збуту допоки не був зупинений працівниками поліції, і вищевказані наркотичні речовини було виявлено та належним чином вилучено з незаконного обігу. Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.309 КК України, а саме придбання та зберігання без мети збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, в особливо великих розмірах.

Прокурор вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 31.07.2021., протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 31.07.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 31.07.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.08.2021, протоколом затримання ОСОБА_3 від 31.07.2021, повідомленням про підозру ОСОБА_3 , висновком експерта №СЕ-19/107-21/6579-НЗПРАП від 17.08.2021, висновком експерта №СЕ-19/107-21/6580-НЗПРАП від 13.08.2021.

Сторона обвинувачення посилається на те, що 31.07.2021 о 16:20 ОСОБА_3 затримано в порядку ст.208 КПК України одразу після вчинення кримінального правопорушення. 01.08.2021 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. 02.08.2021 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_9 було задоволено клопотання слідчого, погодженого з прокурором та винесено ухвалу про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто - 181 600, 00 гривень, строком до 28 вересня 2021 року. У подальшому, запобіжний захід продовжено до 01.11.2021.

Прокурор вказав, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування, адже ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. При цьому, аналіз обставин кримінального правопорушення та наявність факту притягнення ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення ( ОСОБА_3 засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2017 за ч.3 ст.185 КК України в КП №0001951 від 06.06.2016 до 3 років розбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання терміном на 2 роки) свідчить про байдуже ставлення підозрюваного до законних вимог працівників правоохоронних органів. ОСОБА_3 усвідомлює неминучість покарання у випадку засудження за злочин, а також будучи байдужим до законних вимог органів державної влади про вчинення тих чи інших дій, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Зазначив, що ОСОБА_3 ніде не працює, дітей та утриманців не має, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути межі фактичного місця проживання, чи взагалі територію України, оскільки в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, які б його тримали вдома;

-незаконно впливати на свідків та інших учасників;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що підтверджується тим, що особа вже притягалася до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, і наразі знову підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що говорить про явну антисоціальну поведінку ОСОБА_3

-іншим чином перешкоджати кримінальному провадженні.

Прокурор зазначив, що ОСОБА_3 наразі обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, який належить до тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Також є особою молодого віку, стан здоров`я якого не перешкоджає утриманню під вартою, офіційно ніде не працює, його майновий стан є незадовільним, дітей та осіб похилого віку на утриманні немає.
В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, з підстав, наведених у клопотанні. Вважає, що обґрунтованість підозри повністю підтверджена та наявні зазначені в клопотанні ризики. Просив клопотання задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вказав, що йому немає сенсу кудись втікати, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні зазначила, що вважає клопотання необґрунтоване, просила відмовити у його задоволенні та застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю. Вказала, що відсутні підстави вважати, що обвинувачений буде переховуватися, оскільки він визнає вину та щиро розкаюється. Під час допиту обвинувачений розповів все, що знає про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, прізвищ осіб, яким він повинен був передати посилку не називає, так як сам їх не знає. Також обвинувачений не має наміру спотворювати докази, при цьому, всі докази вже знаходяться в органу досудового розслідування. Просила врахувати, що обвинувачений проживає разом із матір`ю та є особою молодого віку. Вважає, що відсутність у нього роботи не свідчить про наявність ризиків. Не вбачає підстав для утримання його під вартою.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 КПК України.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Як вбачається з обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_3 на підставі зібраних доказів обґрунтовано обвинувачується органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, тобто у придбанні та зберіганні без мети збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, в особливо великих розмірах.
Кримінальне правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_3 суд дійшов наступних висновків.
Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання Так, злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 передбачає виключно покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.
Суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності із іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду отримуються усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Вплив на свідків може бути здійснений шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання осіб до надання неправдивих показань, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.
Ризик незаконного впливу на свідків, підтверджується тим, що судом ще не визначено обсяг доказів та порядок їх дослідження, тобто на даний час суд ще не перейшов до стадії дослідження доказів, з реєстру матеріалів кримінального провадження вбачається, що стадії досудового розслідування як свідки були допитані ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , відтак, на переконання суду, існує об`єктивна реальність ризику можливого тиску обвинуваченого на осіб, які судом ще не допитані.
Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що вказаний ризик відсутній, так як свідки були допитані слідчим, прокурором на стадії досудового розслідування, та не були допитані безпосередньо судом в судовому засіданні.
Також суд вважає доведеним ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому обвинувачується. Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, не має місця роботи та постійного джерела заробітку.
Разом з тим, прокурором не було доведено наявність ризику того, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, вказані ризики носять неконкретизований характер та суд вважає їх необґрунтованими.
Таким чином прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, злочини вчинено умисно, та пов`язаний із незаконним обігом без мети збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, в особливо великому розмірі, а також бере до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме, те, що останній має постійне місце проживання, є особою молодого віку, офіційно не працевлаштований, неодружений, осіб, які знаходяться на його утриманні немає, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.
Також, суд враховує, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0001072 від 31.07.2021, слідчим суддею було встановлено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим, відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи сукупність наведених обставин, особу обвинуваченого, та те, що прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд, розглядаючи можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та запобігти наведеним вище ризикам.
Доводи сторони захисту про відсутність зазначених ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу. Судом враховано зазначені захисником обставини, однак суд не вважає їх такими, що ставлять під сумнів наведені вище висновки. Будь-яких інших даних, які б безумовно свідчили про те, що тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено і стороною захисту беззаперечно не доведено.
Застосовуючи вказаний запобіжний захід, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого.
Будь-яких обставин, котрі б свідчили про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі під час розгляду клопотання суду надано не було.
Згідно ч.3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
У відповідності з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості злочину, з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2021 року складає 2 270 гривень, та з урахуванням майнового стану обвинуваченого, суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 800 (дев`яносто тисяч вісімсот) грн.. Такий розмір застави, на переконання суду, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.
У випадку внесення застави суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ,), без дозволу прокурора, слідчого або суду; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному проваджені; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176-178,183, 315, 331, 372, 395, КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 25 грудня 2021 року (включно).
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченого ОСОБА_3 , обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 800 (дев`яносто тисяч вісімсот) грн.
У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ,), без дозволу прокурора, слідчого або суду.
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному проваджені.
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну
Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків визначити до 25 грудня 2021 року (включно).
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області ОСОБА_1