Справа №: 398/1313/19
провадження №: 1-кп/398/88/21
УХВАЛА

"01" липня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Олександрії клопотання захисника про призначення судово-психіатричної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР 23 січня 2019 року під №0000193, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Олександрія, Кіровоградської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

встановив:

Захисник ОСОБА_6 подав клопотання про проведення повторної і додаткової судової психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_7 , у комі просив призначити експертизу з таких питань:

- Чи сприймав обвинувачений ОСОБА_7 адекватно інформацію, яку він отримував від органів досудового розслідування на стадії досудового розслідування?

- Чи приймає на час звернення з клопотанням про проведення повторної психіатричної експертизи обвинувачений ОСОБА_7 адекватно інформацію, яку він отримує в суді?

- Чи можливо притягнути до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у розумінні ст.19 КПК України?

В обґрунтування клопотання захисник послався на те, що при неодноразовому спілкуванні у суді та у слідчому ізоляторі з обвинуваченим ОСОБА_10 захисник дійшов висновку, що обвинувачений в силу свого психічного захворювання - розумова відсталість не сприймає зміст та суть обвинувачення, яке йому пред`явлено. Також захисник посилався на те, що під час затримання до обвинуваченого застосовано безпідставно фізичне насилля, про що свідчить шрам на голові, який не було зазначено у медичній документації до затримання працівниками міліції 23.01.2019.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання із зазначених у ньому підстав. Також зазначив, що експертизу слід провести стаціонарно.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки сумнівів у правильності наданого суду висновку психіатричної експертизи немає, стан і поведінка ОСОБА_7 відповідає його захворюванню.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що клопотання захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №65 від 26.02.2019 комісії судових експертів дійшла висновку про те, що ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення і на даний час страждає легкою розумовою відсталістю (відповідно до МХК-10, F-70.0). Проте ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_7 така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Також під час допиту у судовому засідання судовий експерт ОСОБА_11 повідомила про те, що судово-психіатрична експертиза ОСОБА_7 проведена амбулаторно. При цьому підстав та потреби проводити експертизу стаціонарно не було, зокрема, оскільки ОСОБА_7 тривалий час перебував на обліку у психіатричній лікарні за місцем проживання, відповідні довідки КНП ОНД КОР були надані експертам для дослідження, про що зазначено у п.18, 21 висновку. Діагностована у ОСОБА_7 хвороба, а саме легка розумова відсталість, є вродженою. Цей діагноз не може змінюватись протягом життя, особа з таким діагнозом не може стати розумнішою або суттєво менш розумною. Той рівень знань і вмінь, який відповідає захворюванню, є сталим та не змінюється упродовж життя. Стан ОСОБА_7 на час проведення експертизи врахований і описаний у висновку. Шрам на голові ніяк не може змінити цього діагнозу, покращити або погіршити зазначене захворювання, погіршення можливе лише внаслідок тяжкої черепно-мозкової травми із втратою свідомості. Однак таких ушкоджень під час проведення експертизи виявлено не було, у протилежному випадку про їх наявність обов`язково було б зазначено у висновку експерта. Поведінка ОСОБА_7 у судовому засіданні і те, що він погано відповідає на питання та висловлює свої думки, є проявом легкої розумової відсталості та може мати характер маніпулятивної поведінки та психологічної захисної реакції. Також ОСОБА_7 після вчинення злочину не міг захворіти на інше психічне захворювання, тому що у однієї особи одночасно може бути лише одне психічне захворювання. При цьому захворювання ОСОБА_7 не потребує застосування спеціальних заходів медичного характеру.

Відповідно до ч, 1 ст. 332 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Відповідно до ч, 1,2 ст. 509 КПК слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є: 1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання; 2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо). У разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для сумнівів у правильності зазначеного висновку судово-психіатричної експертизи. Захисник не вказав на наявність достатніх підстав для таких сумнівів та не зазначив у своєму клопотанні у чому полягає неправильність висновку експертизи, а лише висловив незгоду з висновком експертизи. Водночас, під час допиту у судовому засіданні експерт ОСОБА_11 дала вичерпні роз`яснення висновку експертизи, зокрема і щодо відсутності підстав для проведення експертизи стаціонарно, обставин, які враховувалися експертами при дослідженні, характеру психічного захворювання ОСОБА_7 тощо. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для повторного проведення зазначеної експертизи в умовах стаціонару, а доводи захисника у цій частині є необґрунтованими.

Також суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення додаткової експертизи з приводу змін психічного стану обвинуваченого ОСОБА_7 після вчинення злочину, під час досудового розслідування і судового розгляду. Як вбачається із зазначеного висновку експертизи та роз`яснення експерта ОСОБА_11 у судовому засіданні, стан та поведінка ОСОБА_7 у судовому засіданні, зокрема знижена можливість висловлювати свої думки та відповідати на питання, є проявом його психічної хвороби, а саме легкої розумової відсталості, яка є сталою, і не змінюється впродовж життя. Також з огляду на роз`яснення експерта така поведінка не може бути проявом іншої психічної хвороби.

Також суд враховує, що ні захисник, ні обвинувачений на відповідні питання суду не повідомили про проведення додаткових обстежень ОСОБА_7 з приводу погіршення його психічного стану в умовах СІЗО, або про надання йому психіатричної допомоги в умовах СІЗО у зв`язку з погіршенням його стану. Також вони не повідомили про те, що ОСОБА_7 , захисник або інші особи зверталися до адміністрації СІЗО, до Кропивницької міської медичної частини №14 філії ЦОЗ ДКВС України або до іншого лікувального закладу з приводу надання ОСОБА_7 медичної допомоги у зв`язку з погіршенням його стану.

Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази завдання ОСОБА_7 після затримання в умовах тримання під вартою таких тілесних ушкоджень, які могли б призвести до погіршення його психічного стану та вплинули б на його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. Ні ОСОБА_7 , ні захисник не повідомили про те, що вони звертаються із заявами про вчинення злочину з приводу завдання таких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 372, 332, 509 КПК, суд

ухвалив:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про проведення судово-психіатричної експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений 2 липня 2021 року о 14.30.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3