Дата документу 05.11.2021 Справа № 554/3666/21
У Х В А Л А
05 листопада 2021 року м. Полтава
-нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17857904.
Станом на 12.07.2021 року по курсу 1 євро = 32.3191 грн. сума боргу складає 4 602 947.63 грн. (142421,90 * 32.3191 = 4 602 947.63).
У зв`язку із тим, що ОСОБА_4 отримані у борг грошові кошти не повернув, ОСОБА_6 звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з нього суми боргу за позикою, оформленою вищезазначеною розпискою.
Проте, заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 у відзиві на позов зазначив, що гроші у ОСОБА_6 в борг не брав, ніякої розписки про отримання у борг коштів не писав та не підписував, розписку під час зустрічі в березні 2019 року від його імені написав ОСОБА_10 , маючи на меті таким чином вирішити фінансові питання між ним, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_4 у відзиві на позовну заяву зазначив, що на зустрічі в готелі «Люкс» 14.03.2019 року, про яку йдеться в цій заяві, був присутній ОСОБА_12 , якого в дійсності на тій зустрічі не було. Це, напевне, зроблено ОСОБА_4 для чисельного паритету свідків, які стверджуватимуть обставини позики.
Такі дії ОСОБА_4 свідчать про те, що він вчинив протиправне заволодіння майном ОСОБА_6 шляхом обману, тобто, кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.190 ч.4 КК України.
Розмір завданої ОСОБА_6 матеріальної шкоди складає 4 602 947.63 грн.
Згідно Інформаційної довідки № 208627211 від 11.05.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на праві власності належали:
нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17857904.
Згідно Інформаційної довідки №275539338 від 19.09.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_4 з переліченого вище майна вже не належать:
Тому є необхідність у негайному арешті цього майна для забезпечення заявлених заявником позовних вимог, який унеможливить відчуження ОСОБА_4 належного йому майна з подальшою реєстрацією права власності на нього за іншими особами. Належним заходом забезпечення позову, на думку заявника, є накладення арешту на вищезазначене майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 , та заборона на вчинення реєстраційних дій щодо цього майна.
З метою забезпечення цивільного позову, заявник просить накласти арешт.
В судовому засіданні представник заявника - адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що рішенням суду їм відмовлено в задоволенні позову та скасовано арешт майна.
Цивільний відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення клопотання. Зазначив, що коштів ніяких він не брав, розписок не писав; майно і так в арешті знаходиться.
Представник цивільного відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення клопотання. Зазначив, що ОСОБА_4 не є підозрюваним у справі, отже немає статусу, передбаченого ст.ст.170,171 КПК України.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду матеріали кримінального провадження.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, матеріали кримінального провадження, приходить до наступного. .
Положенням ч.1ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При цьому, згідно положень ч. 1 ст. 171 КПК України цивільний позивач має право звернутися до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна лише з метою забезпечення цивільного позову.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в тому числі і арешт майна, має неухильно дотримуватися вимог закону. При накладенні арешту на майно, слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності даних, які відповідно до діючого законодавства дають підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, тобто з метою забезпечення цивільного позову, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
ОСОБА_6 подав до СУ ГУ НП в Полтавській області цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні.
Судом встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні слідчим та прокурором до теперішнього часу жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого злочину, а тому відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 має таке відношення до даного кримінального провадження, яке б надавало підстави для накладення арешту на його майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Відсутність процесуального статусу підозрюваного у будь - якої особи позбавляє слідчого суддю можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення цивільного позову, оскільки відсутня правова підстава для арешту майна. Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, викладеними у клопотанні обставинами, та доданими до нього матеріалами не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою забезпечення цивільного позову.
На підставі викладеного, клопотання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 132, 167, 170-179, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1