ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1086/22 Справа № 215/7161/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року про продовження строку тримання під вартою щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Дніпропетровську, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року клопотання прокурора задоволено, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів до 22 квітня 2022 року.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд вказав про неможливість запобігання заявленим ризикам у інший спосіб, оскільки обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку із чим, усвідомлюючи тяжкість покарання може переховуватись від органів слідства та суду. Визначення менш обтяжливого запобіжного заходу, на думку суду, не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду є такими, що суперечать матеріалам провадження. Зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні докази заявлених ризиків переховування від слідства та суду і незаконного впливу на свідків. Вказує про те, що судом не враховано дані про його особу, а саме те, що він має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, проживає разом з цивільною дружиною та виховує її неповнолітню доньку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.
Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про його особу, колегія суддів вважає безпідставними.
Враховуючи те, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке встановлене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, беручи до уваги, що обвинувальний акт перебуває на стадії судового розгляду, є достатні підстави грунтовно припускати, що ОСОБА_6 може переховуватись з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Про особливу вагомість цього ризику, а також про наявність ризику продовження злочинної діяльності, свідчить і те, що що останній раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, скоєних у тому числі із застосуванням насильства до потерпілих, востаннє - вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2016 року за ч. 3 ст. 186 КК України, та 18 вересня 2017 року звільнений по відбуттю покарання, і через нетривалий проміжок часу грунтовно підозрюється у вчинення однотипного особливо тяжкого кримінального правопорушення.
Також обґрунтованим є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу, оскільки вказані особи надають викривальні показання щодо ОСОБА_6 та останньому відомі їх повні анкетні дані та місця реєстрації. Враховуючи, що останній схильний до вчинення кримінальних правопорушень шляхом застосування погроз та насильства, запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом застосування виняткового запобіжного заходу.
Крім того колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має, раніше неодноразово судимий, підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину з застосування насильства до потерпілої.
Доводи обвинуваченого щодо наявності в нього утриманців та офіційного працевлаштування матеріалами справи не підтверджені, відповідні докази до апеляційної скарги не додані.
Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під від вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою суду, вважає, що встановлені щодо обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими, з часу застосування до нього запобіжного заходу не зменшилися та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4