Номер провадження: 11-кп/813/2111/21
Номер справи місцевого суду: 521/4739/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2021 року про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002739 від 24.12.2020 року,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 60-ти днів, а саме до 26.11.2021 року, у кримінальному провадженні №0002739 від 24.12.2020 року, з розміром застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 68100 (шістдесят вісім тисяч сто) гривень.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, а прокурором доведено наявність достатніх підстав, вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України, а саме: можливе переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, можливе вчинення ним інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинуваченого, який непрацевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, висновків для себе не зробив та знову обвинувачується у вчинені повторного корисливого тяжкого злочину.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:
- прокурор не звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою;
- оскаржена ухвала не містить посилання на обставини, які підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор.

Позиції учасників судового провадження.
Відповідно до положень ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
У зв`язку із викладеним апеляційний суд, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності прокурора, який вдруге не з`явився до суду.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, з зазначених матеріалів вбачається, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0002739 від 24.12.2020 року відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Посилання апелянта на відсутність у оскаржуваній ухвалі посилань на обставини, які підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, апеляційний суд відхиляє як безпідставні та звертає увагу на наступне.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Перевіряючи обґрунтування суду першої інстанції щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, апеляційний суд встановив належне обґрунтування судом наявності зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі.
Апеляційний суд зауважує, що судом першої інстанції було встановлено, що ризики, які були заявлені у клопотанні прокурора та були встановлені в попередніх судових рішеннях, якими вирішувалося питання про обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції дотримався при розгляді клопотання прокурора приписів ст. 331 КПК України та розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.
Так, судом першої інстанції була встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, враховуючи те, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з корисливих мотивів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, тому існує необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, а також враховуючи те, що будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, а також не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків.
Щодо посилань захисника на те, що у судовому засідання прокурор, у порушення процесуального закону, не надав заздалегідь складеної форми клопотання, а звернувся із клопотання в усній формі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було підтримано прокурором.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбулось в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Посилання ж захисника на наявність у обвинуваченого постійного місця проживання у м. Одесі, на переконання апеляційного суду, не є фактором настільки міцним та впливовим на поведінку обвинуваченого щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Згідно з п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2021 року про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002739 від 24.12.2020 року, - залишити без задоволення
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2021 року щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0002739 від 24.12.2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4