Справа № 308/1499/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , заявника - ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву засудженого ОСОБА_3 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_6 , у справі з розгляду клопотання засудженого ОСОБА_3 у порядку ст.537 КПК України про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_6 знаходиться клопотання засудженого ОСОБА_3 у порядку ст.537 КПК України про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким.
Засуджений ОСОБА_3 подав заяву про відвід судді, яку мотивував тим, що при розгляді клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, головуючий, на його думку незаконно, з`ясовував у нього чи визнає він вину, чи кається у вчиненому, що не передбачено при розгляді клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, так як для заміни необхідно з`ясувати виключно один критерій, визначений п.3 ч.4 ст. 82 КК України, а саме строк фактичного відбуття покарання, який у нього наявний, оскільки станом на 01.11.2021 року (на час подання до суду клопотання) він відбув покарання у вигляді позбавлення волі 8 років 9 місяців 16 днів з загального строку 11 років 10 місяців. Крім того, з`ясовував чи працює він, достеменно знаючи, що він перебуває під вартою і не може знайти роботу, а якщо би був на волі, то безперечно він би працював. Також в обґрунтування заявленого відводу ОСОБА_3 зазначив, що 30.11.2020 року колегія суддів Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в особі суддів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у справі № 308/1499/18 за результатами розгляду кримінального провадження № 0000095 постановила вирок, який ухвалою Львівського апеляційного суду від 21.09.2021 року залишено без змін. В процесі розгляду кримінального провадження колегією суддів під головуванням судді ОСОБА_6 постійно продовжувалися йому, а також іншим обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строки тримання під вартою. На даний час йому стало відомо, що на сайті Міністерства юстиції України наявне рішення Європейського суду з прав людини, де у вказаному кримінальному провадженні ЄСПЛ констатував надмірну тривалість тримання під вартою. А тому вважає, що наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 і просить відвід задовольнити.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 заяву про відвід підтримав, просив суд задовольнити заявлений відвід, оскільки у судді до нього упереджене ставлення.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заяву про відвід підтримала, просила суд задовольнити заявлений відвід, з підстав, викладених у заяві про відвід.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення відводу заперечив, зазначивши, що такий є безпідставний. Просив відмовити у задоволенні заяви про відвід.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши заяву про відвід, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого відводу виходячи з наступного.

Статтею 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно заяви про відвід та пояснень засудженого ОСОБА_3 у судовому засіданні відвід судді ОСОБА_6 засудженим ОСОБА_3 заявлено у зв`язку з наявністю у нього сумнівів у неупередженості судді, про що, на його думку, свідчить те, що суддя з`ясовує у нього питання, які не мають відношення до справи, а також те, що суддя ОСОБА_6 був головуючим у складі колегії суддів, яка розглядала відносно ОСОБА_3 кримінальне провадження та неодноразово продовжувала відносно нього строки тримання під вартою, на надмірність яких вказав ЄСПЛ у своєму рішенні .

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Схожі положення містить ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У відповідності до ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
При вирішенні заявленого відводу суд виходить з того, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Отже, слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
При з`ясуванні основних критеріїв неупередженості суд керується джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
У відповідності з практикою Європейського Суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява N33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII) зазначив, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.
На існування презумпції неупередженості судді вказував Європейський суд з прав людини також у справі «Хаушильд проти Данії» у якому зазначив, що суддя вважається неупередженим, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому, враховується думка сторін, однак вирішальним є результат об`єктивної перевірки.
У рішенні у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Частиною п`ятою статті 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.
Проте, заявлений ОСОБА_3 відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про упередженість судді ОСОБА_6 при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_3 у порядку ст.537 КПК України про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким, як не містить і інших, визначених ст. 75, 76 КК України, підстав, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи за клопотанням ОСОБА_3 .
Суд констатує, що відповідно до ч.3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, а тому посилання ОСОБА_3 на наявність упередженого ставлення до нього судді ОСОБА_6 у зв"язку із з"ясуванням ним ставлення ОСОБА_3 до вчиненого ним кримінального правопорушення, а також його ставлення до праці, не може бути обставиною, що викликає сумнів у неупередженості судді.
Посилання ОСОБА_3 на наявність рішення ЄСПЛ, яким констатовано надмірну тривалість строку тримання його під вартою у кримінальному провадженні, що розглядалося колегією суддів у складі судді ОСОБА_6 , також не може бути обставиною, яка викликає сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 при розгляді клопотання ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким.
Таким чином судом не встановлено підстав для задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_6 , а тому заява задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 369, 371, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про відвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_6 , у справі з розгляду клопотання засудженого ОСОБА_3 у порядку ст.537 КПК України про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1