Справа № 517/584/21
Провадження 1-кп/517/53/2021

ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2021 року Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 при секретареві ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
Таким чином, своїми умисними діями, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_3 , вчинив дії, передбачені ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав в повному обсязі і показав суду, що 17 липня 2021 рокудійсно заволодів автомобілем марки «ВАЗ 2106», д/н НОМЕР_1 , червоного кольору, який належить ОСОБА_5 та з місця скоєння злочину зник. У вчиненому щиро розкаявся і просив суд суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав суду, що 17 липня 2021 рокуОСОБА_3 дійсно заволодів його автомобілем марки «ВАЗ 2106», д/н НОМЕР_1 , червоного кольору, який йому належить та з місця скоєння злочину зник. Претензії матеріального характеру до обвинуваченого має та просить його покарати у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, його вина була повністю встановлена в ході судового розгляду наданими суду матеріалами, дослідженими письмовими і речовими доказами, які суд, керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
На підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, а також такими які в своїй сукупності між собою встановлюють провину обвинуваченого, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 і кваліфікує його дії як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно.
При призначенні виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують покарання.
Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до досудової доповіді виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, так як він не становить небезпеки для суспільства.
Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання по кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, проте з урахуванням особистості обвинуваченого, а також того, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому злочині, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід не обирався.
У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.07.2021 року.
Питання щодо речових доказів, слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
У відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченого потрібно стягнути процесуальні витрати у кримінальному провадженні, які були витрачені на залучення експерта та проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, вартість якої становить 1372 гривень 96 копійок.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
Згідно ст.76 ч.1 п.п.1, 2, ч.3 п.2 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Арешт на речові докази, що накладені ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.07.2021 року скасувати.
Речовий доказ, автомобіль марки «ВАЗ 2106», д/н НОМЕР_1 , 1988 року випуску, повернути ОСОБА_5 - за належністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 1372 (одна тисяча сімдесят дві) гривні 96 копійок.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: