Дата документу 31.08.2021 Справа № 336/6380/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6380/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/845/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не працює, одружений, має на утриманні п`ятьох дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

25 червня 1990 року Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя засуджено за ч.3 ст.140, ч.2 ст.141 КК України до 2 років позбавлення волі, 02 листопада 1992 року звільнений за відбуттям покарання;

13 квітня 1990 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя засуджено за ч.3 ст.140, ч.3 ст.141 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

06 грудня 1993 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя засуджено за ч.3 ст.140 КК України до 4 років позбавлення волі, 05 травня 1997 року звільнений за відбуттям покарання;

12 грудня 1997 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя засуджено за ч.1 ст.106, ч.2 ст.140 КК України на до 5 років позбавлення волі. 14 вересня 1999 року звільнений за амністією, з не відбутим строком 9 місяців 23 дня;

01 квітня 2003 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя засуджено за ч.2 ст.141, ч.2 ст.142, ч.2 ст.140, ч.1 ст.263 КК України до 7 років позбавлення волі;

20 січня 2009 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя засуджено за ст.118, ч.4 ст.185 КК України до 3 років 6 місяцям позбавлення волі. 11 березня 2010 року умовно-достроково звільнений з не відбутим строк 3 місяці 15 днів;

17 листопада 2011 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

16 квітня 2013 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя засуджено за ч.3 ст.186 КК України до 3 років 3місяцям позбавлення волі. 24 квітня 2014 року умовно-достроково звільнений з не відбутим строк 1 рік 13 днів;

11 лютого 2016 року Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

08 травня 2018 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя засуджено за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України, з врахуванням вироку Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11 лютого 2016 року,остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 9 років із конфіскацією майна. 13 квітня 2020 року умовно-достроково звільнений із Софіївської ВК № 55 з не відбутим строк 1 рік 8 місяців 25 днів;

30 вересня 2021 року Запорізькою місцевою прокуратурою №1 щодо ОСОБА_6 направлено обвинувальний акт до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя за ч.2 ст.187 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07серпня 2021 року, якою клопотання ст. слідчого СВ ВП №З ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР під №0001017 від 05 серпня 2021 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, задоволено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 03 жовтня 2021 року включно, без визначення розміру застави.
Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В апеляційних скаргах підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 просять оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, обрати підозрюваному більш м`яку міру запобіжного заходу, не пов`язану з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 зазначає, що ухвала судді про обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є занадто суворою, окрім того є недоведеною винуватість підозрюваного.

Прокурором у судовому засіданні не було достатньо обґрунтовано та доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Твердження суду, що в матеріалах провадження є наявними ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, носять виключно ймовірний характер, адже клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не містить достовірних відомостей.

До клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не додано жодного доказу на підтвердження зазначених ризиків.

При вирішенні питання про міру запобіжного заходу має враховуватись обґрунтованість підозри. Проте, обвинувачення є необґрунтованим та бездоказовим, так як ОСОБА_6 провину не визнає, оскільки має алібі, яке досудове слідство не з`ясувало, він у цей час був у іншому місті - Кушугумі, вирішував питання про працевлаштування.

Судом не взято до уваги те, що ОСОБА_6 надав слідству вичерпані показання, перешкод у здійсненні досудового розслідування не здійснює. Суд не взяв до уваги наявність неповнолітніх дітей у ОСОБА_6 .

Також, в клопотанні та в оскаржуваній ухвалі не обґрунтовано, яким чином запобіжні заходи інші, ніж тримання під вартою (наприклад, домашній арешт) не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 зазначає, що відеозапис з камери спостереження не може бути належним доказом його обвинувачення, оскільки на ньому не видно, що це був він.

Показання потерпілого є суперечливі, оскільки у протоколі допиту від 05 серпня 2021 року він зазначає, що удар був нанесений ззаду (тобто, він не міг бачити нападника), а у додатковому протоколі допиту від 06 серпня 2021 року потерпілий зазначає, що впізнав нападника за фотознімками по формі обличчя, носу, зачіски.

Справа сфальсифікована, так як зі сторони слідства та прокуратури вбачається упереджене ставлення до нього.

Також ОСОБА_6 зазначає, що посилання суду першої інстанції на його судимість є порушенням вимог ст.88 КПК України.

Крім того, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції щодо нього порушено положення вимог ст.ст.10,11,17 КПК України.

У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що рапорти №19022 від 05 серпня 2021 року та №19030 від 05 серпня 2021 року є суперечливі, оскільки в одному рапорті зазначено, що подія відбулась у першому під`їзді будинку, де невідомий ззаду напав на потерпілого, та останній впізнати цього чоловіка не може, а у другому рапорті - що поряд другого під`їзду будинку.

Згідно з ухвалою слідчого судді та матеріалами провадження, 07 серпня 2021 року до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшло вищевказане клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за таких обставин.

05 серпня 2021 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на першому поверсі під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , з метою власного збагачення підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_10 та наніс один удар рукою в область потиличної ділянки голови потерпілого ОСОБА_10 , від якого останній впав на підлогу в під`їзді та в подальшому ОСОБА_6 наніс ще один удар рукою в область носу потерпілого ОСОБА_10 , тим самим подавив волю потерпілого до опору.

Не зупиняючись на досягнутому ОСОБА_6 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця відкрито викрав з правого карману штанів майно, а саме: шкіряний гаманець, який матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 2000 гривень та 30 Євро, що в перерахунку на українську валюту складає 958 гривень, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , зв`язку ключів та з лівого карману штанів відкрито викрав мобільний телефон «SamsungSМ-J500HZDDSEK», в корпусі золотистого кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , вартістю 1000 гривень, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 3958 гривень. Після чого ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, разом з викраденим майном вийшов з під`їзду, тим самим зник з місця вчинення злочину.

Відповідно до протоколу затримання 06 серпня 2021 року (фактичне затримання 05 серпня 2021 року о 22 годині 40 хвилин), ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

06 серпня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підтверджується наданими слідчим доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 05 серпня 2021 року; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_6 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом огляду предмету, а саме відеозапису з камери спостереження, яка належить ОСОБА_13 , яка розташована на будинку АДРЕСА_2 , за участю свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду предмету, а саме відеозапису з камери спостереження, яка належить ПТ «Климчук і компанія «ломбард Капитал», яка розташована по вул.Чарівна в м.Запоріжжі за участю свідка ОСОБА_11 .

Крім того, згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_6 забезпечена можливість брати участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», де він утримується, проте, останній не забажав брати участь у апеляційному розгляді .

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.
З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Як убачається з наданих матеріалів провадження, та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Доводи сторони захисту про недоведеність вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому правопорушення є передчасними та мають ретельно перевірятися під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що такі ризики існують, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи свої висновки в цій частині, слідчий суддя обґрунтовано вказав на наявність нерозглянутого судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за яке може бути призначено покарання до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна, та на відомості про не відбуту останнім частину покарання - 1 року 8 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08 травня 2018 року, що вказує на високу ймовірність переховування підозрюваного від слідства та суду з метою уникнення відповідальності.

Також, слідчий суддя врахував ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та його фактичні обставини, дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий (10 разів) за вчинення корисливих насильницьких, у тому числі тяжких злочинів, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину невдовзі після звільнення з-під варти, відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, а доводи захисника про протилежне не є переконливими та суперечать матеріалам провадження.
При цьому, колегія суддів вважає, що з врахуванням особи обвинуваченого, ризик вчинення останнім іншого кримінального правопорушення є надто високим.
Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях в т.ч. у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.
Також, з врахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України та встановлених ризиків, при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі підозрюваного, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді стороною захисту, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Твердження захисника про невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.184 КПК України, є безпідставними, оскільки вказане клопотання належним чином вмотивоване та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною статтею.
Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка також є належним чином вмотивованою.
Твердження сторони захисту про те, що стороною обвинувачення та судом не в повній мірі обґрунтована неможливість застосування інших запобіжних заходів, є безпідставними та спростовуються наданими суду матеріалами провадження та змістом оскаржуваної ухвали.
Доводи ОСОБА_6 про те, що відеозапис з камери спостереження не може бути належним доказом на підтвердження обвинувачення, оскільки на записі не видно, що це був він, є передчасними.

Окрім того, згідно з показаннями свідка ОСОБА_12 від 06 серпня 2021 року, який є оперуповноваженим СКП ВП №3, та який під час перегляду відеозаписів впізнав, що за раніше йому невідомим чоловіком йде ОСОБА_6 , якого він добре знає в силу службової необхідності; згідно з протоколом огляду предметів, а саме відеодисків, на яких містяться відеозаписи з камер спостереження, встановлених на будинку АДРЕСА_2 , свідок ОСОБА_11 під час огляду відеозапису впізнала свого чоловіка ОСОБА_6 за ходою, тілобудовою, зростом та одягом, в якому він пішов з дому 05 серпня 2021 року, який протягом усього відео йшов впритул за невідомим їй чоловіком.
Посилання апелянта на те, що показання потерпілого є суперечливі, є також передчасними, окрім того, з показань потерпілого та з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 серпня 2021 року, вбачається, що потерпілий за сукупністю ознак рис обличчя, зачіски, форми носу впізнав за фотографіями ОСОБА_6 як особу, що заволоділа його майном.
Певні розбіжності у рапортах працівників поліції щодо місця вчиненого правопорушення (на що звертає увагу підозрюваний в апеляційній скарзі), на думку колегії суддів не спростовують обґрунтованості підозри.
Доводи підозрюваного в апеляційній скарзі про те, що справа сфальсифікована, та з боку слідства та прокуратури вбачається упереджене ставлення до нього, нічим не підтверджені.

При дослідженні матеріалів провадження порушень з боку слідчих не встановлено.
Матеріали провадження не містять доказів того, що до ОСОБА_6 зі сторони органу досудового розслідування чи прокуратури було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства вказаними особами стороною захисту не надано.
Також з наявних матеріалів не вбачається, що ОСОБА_6 звертався будь-якими скаргами на дії працівників слідчого відділу та прокуратури у встановленому законом порядку.
Доводи ОСОБА_6 про те, що посилання суду першої інстанції на його судимість є порушенням вимог ст.88 КПК України, є безпідставними, оскільки врахування судом першої інстанції наявності у підозрюваного судимості є обґрунтованими, оскільки ця обставина поряд з іншими відомостями про особу підозрюваного підтверджує наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що не суперечить положенням ч.1 ст.88 КПК України.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції щодо нього порушено положення вимог ст.ст.10,11,17 КПК України, є необґрунтованими.

Порушення з боку суду першої інстанції такої засади кримінального провадження як рівність перед законом та судом, а також інших засад судочинства не вбачається.
Як свідчать надані апеляційному суду матеріали провадження, суд першої інстанції створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Твердження апелянта про неповноту з`ясування обставин справи судом є безпідставними,суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної ухвали.

Наявність у підозрюваного постійного місця проживання, та те, що ОСОБА_6 має неповнолітніх дітей, на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, оскільки суттєво не зменшують встановлених ризиків та в даному випадку не свідчать про достатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки і запобігання встановлених ризиків.
Відомостей про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає.
Отже, підстав для задоволення поданих апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 серпня 2021 року, якою клопотання ст. слідчого СВ ВП №З ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР під №0001017 від 05 серпня 2021 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, задоволено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 03 жовтня 2021 року включно, без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4