1Справа № 335/9113/21 1-кп/335/699/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2021 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді : ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження № 0000985 від 13.08.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, студент Запорізького будівельного училища № 31 м. Запоріжжя, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не засудженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Богатирівка, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, студент вищого професійного училища «Моторобудівник» м.Запоріжжя, зареєстрований АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не засудженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2021 року приблизно о 03 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 20 по Бульвару Шевченко в м. Запоріжжі, побачили потерпілого ОСОБА_4 , який прямував по тротуару.

В цей час, діючи з корисливих мотивів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 почали гнатися за потерпілим ОСОБА_4 , який не втримався на ногах та впав на проїзджу частину. Незважаючи на це, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого почали наносити численні удари ногами та руками в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_4 , чим спричинили останньому згідно висновку експерта № 1555п від 19.08.2021 садна правої лопаткової ділянки, правої поперекової ділянки, правого ліктьового суглоба; синець в ділянці носа; крововилив слизової оболонки лівої щічної ділянки які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_4 чоловічу сумку, в якій знаходились «Power bank» «Nomi S 050» вартістю 309 гривень 46 копійок, мобільний телефон «Іphone7» об`ємом 128 ОВ в корпусі чорного кольору вартістю 5366 гривень 33 копійок, паспорт громадянина України (ID-карта) на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документ № НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 426 гривень, а всього майна на загальну суму 6 101 грн. 79 коп.

Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зникли з місця скоєння кримінального правопорушення.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 допитаний в судовому засіданні, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за злочином, передбаченим ч. 2 ст.186 КК України, винним у обвинуваченні визнав себе повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 13 серпня 2021 року вони разом із ОСОБА_6 сиділи у парку неподалік бульвару Шевченка. Повз них пройшов ОСОБА_4 , став казати що він п`яний. Вони з ОСОБА_8 почали просити у нього цигарки, потерпілий почав лаятися на них нецензурними словами, потім побіг. Вони з ОСОБА_6 побігли за ним і наздогнали, почали бити, наносили удари ногами та руками в голову та тулуб, потім ОСОБА_6 схопив у потерпілого сумку і вони відійшли у двори, відкрили сумку, там був Повербанк та гроші, їх вони забрали з метою особистого збагачення, сумку викинули. Через невеликий час їх наздогнала поліція та затримала. У скоєному він щиро кається, вибачився перед потерпілим. Просить його суворо не карати, запевнив, що більше ніколи такого не трапиться. Цивільний позов визнав на суму збитків, які зазначені в обвинувальному акті
Обвинувачений ОСОБА_6 допитаний в судовому засіданні, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за злочином, передбаченим ч. 2 ст.186 КК України, винним у обвинуваченні визнав себе повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 13 серпня 2021 року вони разом із ОСОБА_5 були у парку неподалік бульвару Шевченка. До них підійшов потерпілий і сказав, що він п`яний. Вони попросили у нього цигарки, однак ОСОБА_4 почав лаятися нецензурними словами, потім побіг. Вони разом із ОСОБА_5 побігли за ним і наздогнали, почали бити, потім він схопив у потерпілого сумку і вони відійшли у двори, відкрили сумку, там був Повербанк, гроші, їх вони забрали для себе, сумку викинув. Через невеликий час їх наздогнала поліція та затримала. У скоєному він щиро кається, вибачився перед потерпілим. Просить його суворо не карати, запевнив, що більше ніколи такого не трапиться. Цивільний позов визнав на суму збитків, які зазначені в обвинувальному акті .
Показання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин злочину, добровільності та істинності їх позиції.

Потерпілий ОСОБА_4 допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 13.08.2021 він йшов додому близько третьої години ночі до нього підійшли двоє. Спочатку почали просити цигарку, однак він не міг їм її дати. Під час цього зрозумів, що щось не так і побіг. Обвинувачені наздогнали його, почали бити та забрали сумку та зникли. До нього під`їхав таксист, сказав, що він усе бачив та влаштував за обвинуваченими погоню, невдовзі їх спіймали, відвезли в поліцію, викликали швидку. На суворому покаранні не наполягає, підтримує цивільний позов і просить його задовольнити та стягнути з обвинувачених солідарно матеріальну шкоду в розмірі 7955,46 грн. та з кожного по 10000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.
03.12.2021 року в судовому засіданні потерпілий заявив про зменшення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди і остаточно просив стягнути з обвинувачених вартість мобільного телефону згідно висновку експерта та обвинувального акту у розмірі 5366,33 гривень. В частині моральної шкоди вимоги залишив без змін і просить стягнути з кожного по 10000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у даному кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинувачених, допитом потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особи обвинувачених.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при вищевикладених обставинах доведена повністю та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб та дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

У відповідності до п.п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику застосування судами кримінального покарання більш сурове покарання особам, скоївшим злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш сурове покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялись у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступінь тяжкості наслідків, які настали.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, ставлення ОСОБА_9 до вчиненого, його посткримінальну поведінку, він щиро розкаявся у вчиненому злочині; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є студентом.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_9 щиро розкаявся, визнав свою провину. Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

За наведених обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та принципу індивідуалізації покарання, враховуючи і ті обставини, що ОСОБА_9 раніше не судимий, вперше вчинив злочин, щиро розкаявся, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі санкції ст. 186 КК України, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і саме таке покарання буде мати для нього достатню превентивну роль.

З урахуванням викладеного у сукупності з відомостями про особу ОСОБА_9 , його вік та ставлення до скоєного, наявності пом`якшуючої покарання обставини, а також того, що обвинувачений під час розгляду кримінального провадження у суді дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, неодноразово вибачився перед потерпілим, в ході судового розгляду сприяв у з`ясуванні обставин справи, є студентом, конкретних обставин скоєння злочинів та ролі у їх вчиненні, а також враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, суд приходить до висновку, що забезпечити виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливо без реального відбування ним покарання, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, ставлення ОСОБА_6 до вчиненого, його посткримінальну поведінку, він щиро розкаявся у вчиненому злочині; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, є студентом, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся, визнав свою провину. Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

За наведених обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та принципу індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі санкції ст. 186 КК України, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і саме таке покарання буде мати для неї достатню превентивну роль.

З урахуванням викладеного у сукупності з відомостями про особу ОСОБА_6 , його вік та ставлення до скоєного, наявності пом`якшуючих покарання обставин, а також того, що ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження у суді дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, сприяв у з`ясуванні обставин справи, конкретних обставин скоєння злочинів та ролі у їх вчиненні, неодноразово вибачився перед потерпілим, а також враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, суд приходить до висновку, що забезпечити виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , можливо без реального відбування ним покарання, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про цивільний позов ОСОБА_4 заявлений до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та стягнення моральної шкоди, який обвинуваченими визнано частково, суд приходить до наступного.

Під час судового розгляду цивільний позивач заявив про зменшення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди і остаточно просив стягнути з обвинувачених вартість мобільного телефону згідно висновку експерта та обвинувального акту у розмірі 5366,33 гривень. В частині моральної шкоди просить стягнути з кожного обвинуваченого по 10000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено судом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вчинили злочинні дії окреслені у ч.2 ст.186 КК України. Отже, заявлена вимога цивільного позивача пов`язується з фактом заподіяння злочином матеріальної шкоди, тому з огляду на положення ст.206 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1190 ЦК України та ст. 128 КПК України та визнання обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 позову ОСОБА_4 , на суму 5366 грн. 33 коп., суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування збитків підлягають задоволенню у сумі визнаній обвинуваченими та встановленій органом досудового слідства, виходячи із меж судового розгляду та кількості та вартості викраденого майна, підлягають задоволенню та суд стягує солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 5366,33 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Що стосується вимог ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, то вважає за необхідне задовольнити позов частково.

Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди), із внесеними змінами, згідно якої, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з тяжкості душевних страждань потерпілих, яких вони зазнали, їх тривалості, можливості відновлення і змін у їх життєвих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в спричиненні шкоди ОСОБА_4 доведена викладеними у вироку доказами.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Враховуючи, що потерпілий зазнав моральних страждань, завданих душевними стражданнями у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього та знищенням його майна, що передбачено пунктами 2,3 частини 2 ст. 23 ЦК України, суд дійшов висновку про завдання потерпілому моральної шкоди.

Разом з тим, суд враховує вимоги розумності та справедливості, необхідності дотримання норм чинного законодавства щодо їх меж.

Тому при визначенні розміру моральної шкоди з урахуванням майнового стану обвинувачених, вказана потерпілим сума є непомірно високою і належним чином необґрунтованою, отже суд ураховує характер й обсяг заподіяних потерпілому ОСОБА_4 страждань пов`язаних із викраденням його майна, фізичних страждань, а також виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості та обґрунтування заявленого позову, і присуджує до стягнення у відшкодування моральної шкоди по 2000 грн., з кожного, що відповідатиме в даному випадку вимогам розумності та справедливості, згідно ст. 23 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судової експертизи у розмірі 686,48 грн. документально підтверджені, тому суд вирішує про стягнення з обвинувачених солідарно зазначених витрат на користь держави.

Питання про долю речових доказів вирішується судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинувачених не застосовувався і клопотання про його застосування під час судового розгляду не заявлялося.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за ч. 2 ст.186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 покарання за ч. 2 ст.186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у солідарному порядку у відшкодування матеріальних збитків 5366,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у розмірі 686 грн. 48 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: «Power bank» «Nomi S 050», паспорт громадянина України (ID-карта) на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документ № НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 426 гривень, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1