Справа № 182/3007/16-к
Провадження № 1-кп/0182/18/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.12.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2014 за № 0000766 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл., громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , працює охоронцем «ФОП ОСОБА_4 », із освітою 9 класів, не одружений, не судимий,
щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_5
особи, стосовно якої
розглядається клопотання ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8 ,-

Формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим

04.11.2014 о 13.35 год. психічно хворий ОСОБА_3 , не усвідомлюючи свої дії і не керуючи ними, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Першотравневій в м. Нікополі Дніпропетровської обл. з боку вул. Карла Лібкнехта (зараз - П. України) в напрямку вул. Лісної зі швидкістю не менше ніж 73,4 км/год.
Під час руху ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, здійснюючи рух зі швидкістю, яка перевищує припустиму в населеному пункті, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру, в районі електроопори № 18 ТП-92 РБ-2 допустив зіткнення з мопедом «Верховина» без державного номеру, що перебував під керуванням водія ОСОБА_9 , який перетинав проїжджу частину вул. Першотравнева зліва направо по напрямку руху автомобіля ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Після зіткнення ОСОБА_3 місце ДТП покинув, не прийнявши можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 2.10 а), г) та 12.4 Правил дорожнього руху, якими передбачено:
п. 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими;
п. 2.10 у випадку причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
а) негайно зупинити транспортний засіб та залишатися на місці пригоди;
г) прийняти можливі заходи для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо не неможливо, звернутися за допомогою до присутніх та відправити потерпілих до медичного закладу;
п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше ніж 60 км/год.
Порушення п. 12.4 ПДР знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді обширного осадження обличчя, забитої рани лівої брови, забитої рани на лівому крилі носу, перелому кісток носу, перелому правого і лівого лобних відростків верхньої щелепи, синців в правій і лівій параорбітальній областях, забою слизової оболонки верхньої губи по серединній лінії та в області правого кута ротової щілини, садна на підщелепній області, саден на тильній поверхні лівого зап`ястного суглобу, на тильній поверхні 1-5 п`ясно-фалангових суглобів лівої кисті, на передній та зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, в області ребра лівої стопи, на зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, на тильній поверхні дистальної фаланги 2-го пальця правої кисті, на зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, на внутрішній поверхні правого колінного суглобу, на задній поверхні лівого стегна з переходом на ліву підколінну ямку, вивиху нігтьової фаланги 1-го пальця правої кисті, забито-рваної рани на передньо-бічній поверхні правої гомілки у середній-нижній третинах, забито-рваної рани у нижній третині правої гомілки по зовнішній поверхні з переходом на гомілкостопний суглоб, крововиливу у м`які тканини голови в лобній області, багато уламкового перелому луски лобної кістки з переходом на інші кістки склепіння та основи черепу і кістки обличчя, дифузного крововиливу під м`які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку, забою потиличної частки правої півкулі мозку, крововиливів у шлуночки мозку, перелому 4-6-го ребер з права по середньо ключичній лінії, розриву на межі кісткової і хрящової частини 8-го ребра з права, переломів 2-7-го ребер зліва по середньо-ключичній лінії, забою обох легень, забою середостіння, крововиливу у праву плевральну порожнину (до 300 мл крові), забою шийного і верхньо-грудного відділу хребта, розривів дисків між 5-6-м і між 11-12-м грудними хребцями, перелому остистого відростку 12-го грудного хребця, забою м`яких тканин в поперековій області, крововиливу у м`яких тканинах лівого стегна по задній поверхні у середній третині, відкритого уламкового перелому правої великогомілкової кістки у нижній третині, відкритого перелому правої малогомілкової кісти у нижній третині, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 . Смерть ОСОБА_9 наступила від поєднаної травми голови, грудей, хребта з переважанням відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепу, крововиливів під оболонки, у речовину та шлуночки головного мозку, що слід вважати безпосередньою причиною смерті, 04.11.2014 на місці події, що підтверджується висновком експерта № 546 від 02.12.2014.
Згідно клопотання, своїми діями ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Позиція сторони захисту

У судовому засіданні ОСОБА_3 показав суду, що 04.11.2014 він керував автомобілем ВАЗ-21099 номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому. Приблизно о 13.00 - 13.30 год. він виїхав з дому, з ним у салоні автомобіля був товариш ОСОБА_10 . Вони поїхали на АЗС, після того, як заправили автомобіль, поверталися додому по вул.. Першотравневій, рухалися зі сторони хлібозаводу. Дорожнього знаку «Головна дорога» там немає. Рухались зі швидкістю до 60 км/год. Швидкість він бачив на спідометрі, він у нього був перед кермом. Їхав він по правій стороні дороги на відстані приблизно 1 м від обочини. Інших автомобілів, які б рухалися у попутному чи зустрічному напрямку не було. В районі зупинки «Центральна районна лікарня» на відстані від нього за 10 м зі сторони вул.. Транспортної зліва від нього вискочив мопед. Він різко загальмував, але сталося зіткнення лівою передньою частиною автомобіля. Після удару він зупинився, але з автомобіля не виходив, так як дуже злякався. ОСОБА_10 вийшов з автомобіля подивитися. Потім повернувся, сів в автомобіль, а він дуже злякався, у нього у голові затуманилося, тому він з переляку поїхав з місця ДТП. На автомобілі була розбита фара і лобове скло зі сторони пасажира. Коли він приїхав додому, батько побачив ушкодження на автомобілі і він йому розповів, що сталося ДТП. Потім вони сіли в автомобіль батька і поїхали на місце ДТП. Побачили, що на місце лежить труп накритий, біля трупу люди, але чи це були співробітники поліції, сказати не може. Потім поїхали додому, де батько на нього почав кричати, вигнав його. Він поїхав до лісопосадки і там залишив автомобіль, а сам пішов до тітки в с. Менжинське. Через 3-4 дні батько його забрав і вони поїхали до слідчого в м. Дніпропетровськ. Вони давали потерпілому 25 тис. грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди. Перерахували вказані грошові кошти на картку. Автомобіль зі штрафмайданчика забрав його батько. Автомобіль вони продали. Просить застосувати до нього примусові заходи медичного характеру.
Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 просив застосувати до його підзахисного примусові заходи медичного характеру, а також пояснив, що ОСОБА_3 вже добровільно розпочав лікування.

Позиція потерпілого та представника потерпілого

Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 04.11.2014 приблизно о 14.00 год. до нього зателефонувала мати і повідомила, що сталася ДТП, внаслідок якої загинув батько. Як вона пояснила, у батька був мобільний телефон і працівники міліції по ньому подзвонили матері. ДТП сталася в районі Центральної районної лікарні. Він поїхав на місце ДТП, куди приїхав приблизно через півгодини. Батько лежав з правої сторони дороги, якщо їхати в сторону Новопавловки. Перед батьком лежав мопед. Батько був накритий мішком, біля нього була мати. На дорозі він бачив великий гальмівний шлях. Автомобіля, який вчинив ДТП, на місці не було. Як пояснила мати, зі слів очевидців, автомобіль відразу після ДТП на великий швидкості покинув місце пригоди. Потім приїхали співробітники поліції, слідчий з СУ ГУМВС, які почали робити заміри. Понятими були ті чоловіки, що приїхали забирати труп батька. В цей же день, вечором, коли робили заміри, він бачив трьох чоловіків, які ходили біля Центральної районної лікарні, вже пізніше він дізнався, що то були ОСОБА_3 , його батько та пасажир автомобіля. Він пізніше уже в суді дізнався про те, що вони підходили до батька, постояли і поїхали. Ввечері у лісопосадці працівники міліції знайшли автомобіль, на якому було скоєна ДТП, автомобіль він бачив, на ньому було розбите лобове скло.
Батько мав посвідчення водія, йому на момент ДТП було 79 років. Він не вважає, що батько теж порушив правила Дорожнього руху. Після ДТП він зустрічався з батьком обвинуваченого, зазначив суму відшкодування, погодився на відшкодування частинами, але той сказав, що у нього гарний адвокат, тому він платити не буде. Після першого вироку він отримав поштою 25 тис. грн.., зрозумів, що це від обвинуваченого.
Заявлений ним позов підтримує. Просить стягнути з обвинуваченого спричинену матеріальну шкоду в сумі 18 452,34 грн., що складається з витрат на поховання у розмірі 5 652,34 грн. та витрат на придбання пам`ятника та його встановлення в розмірі 12 800,00 грн. Також просить стягнути з обвинуваченого спричинену йому моральну шкоду. Моральна шкода втрата близької людини - батька та душевні страждання внаслідок такої втрати. Вказана втрата є безповоротною. Моральну шкоду оцінює в сумі 45 000 грн.
Після проведеної експертизи не заперечує проти застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру.
Представник потерпілого ОСОБА_8 не заперечував проти застосування стосовно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру, однак просив застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки, відповідно до висновку експертизи, останній не розуміє вимог Правил дорожнього руху, тому є потенційно опасним.

Досліджені в судовому засіданні докази

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду показав, що восени 2014 р. він був свідком дорожньо-транспортної пригоди. Він тоді у денний час був у робочих справах біля Центральної районної лікарні, його автомобіль «Газель» стояв на стоянці, він стояв поруч спиною до дороги, почув удар, повернувся і побачив, що в його сторону летить мопед, а з мопеда якісь дерев`яні вироби. Мопед зупинився якраз біля нього. Автомобіль ВАЗ 2109 темно-червоного або вишневого кольору, який зіткнувся з мопедом, після ДТП зупинився, але через 1 1,5 хвилини, коли він допомагав піднятися жінці, яка впала, бо її збив мопед, з місця ДТП поїхав на великій швидкості в сторону Новопавловки. Водія автомобіля він не бачив. Він встиг побачив номер автомобіля, назвав його, хтось з присутніх записав номер автомобіля, потім викликали швидку медичну допомогу та міліцію. Він особисто до потерпілого не підходив, хтось, сказав, що чоловік помер. Мопед, думає, міг виїжджати з дороги, що зі сторони вул.. Транспортної, але точно він не знає, так як не бачив цього. Сліди гальмування на дорозі були. Він з моменту удару був на місці ДТП ще 1 - 1.5 год. Пам`ятає, що приїжджали слідчі, був у формі експерт, ще якісь особи, при цьому робили заміри. Чи були поняті він не знає. Коли він поїхав, на місці ДТП ще залишалися співробітники ДАІ.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що приблизно у листопаді 2014 року він привіз сестру до Центральної районної лікарні, це було після 12 год. На зупинці стояв автомобіль «Газель», він став на своєму автомобілі поряд. Почув звук гальмування. Повернувся і побачив, що зупинився автомобіль, який збив чоловіка на мопеді. З автомобіля вийшов пасажир, підійшов до задніх дверей авто, сів до автомобіля і авто поїхало. Він записав номер автомобіля. Дочекався швидкої медичної допомоги. Відвіз сестру, а потім повернувся на місце ДТП, де його допитували, він описав автомобіль, сказав номерний знак автомобіля, розповів, що після ДТП автомобіль поїхав в сторону Новопавловки, повернув відразу за Центральною районною лікарнею. Водій мопеда віз розібрані столики. Від удару вантаж розлетівся, частина потрапила на машину. Автомобіль зі столиком так і поїхав. У автомобіля лобове скло з правої сторони було розбите, це він бачив. Автомобіль з місця ДТП поїхав швидко. Вікна, а саме скло у автомобілі були темні. Він бачив лише пасажира, який вийшов,але описати його не зможе. Він бачив на місці ДТП гальмівний шлях. Від місця зіткнення, (т.к. є юз мопеда) гальмівний шлях автомобіля приблизно 3 м. Приїхали працівники ДАІ, експертна служба, робили заміри, він це бачив. Чи були присутні поняті, сказати не може, бо людей було багато. Люди також говорили, що приїхала «копійка», звідти виходили люди, дивилися, але не підходили. Він не бачив їх. Сам момент ДТП він не бачив. Він так зрозумів, що мопед виїхав з другорядної дороги, а автомобіль їхав прямо, бо хтось з присутніх бачив, що мопед їхав з другорядної дороги.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду показав, що наприкінці осені початку зими 2014 р. він з водієм приїхали на місце ДТП, щоб забрати труп загиблого. Коли вони приїхали, було вже темно, це була 17-18 год. Місце ДТП було в районі зупинки Центральної районної лікарні. Працівники міліції попросили бути понятими при огляді. Спочатку вони відмовлялися, а потім погодилися. Працівники міліції заміри робили самі, він участі не брав. Бачив на місці труп, розбитий мопед, гальмівний слід автомобіля. Але йому не було цікаво, тому він особливо не цікавився обставинами складання протоколу. Потім склали протокол, він його підписав, але особисто не читав. Усього вони були на місці ДТП годину, може дві. Працівники міліції робили заміри, записували дані.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду показав, що була ДТП біля Центральної районної лікарні, він був водієм ритуальної служби, з ним був фельдшер ОСОБА_15 . Їм потрібно було забрати тіло загиблого до моргу. Їх попросили бути понятими при проведення огляду працівниками міліції. Це був вже вечір, сутеніло. Пам`ятає мопед, рештки топорищ, людина лежала далі мопеда, слід гальмівний транспортного засобу, якого саме, він не бачив. Вони як поняті самі нічого не робили. Заміри робили співробітники ДАІ, а він лише дивився. Працівники міліції робили заміри, результати озвучували та записували до протоколу. Він особисто на показники рулетки не дивився, але візуально показники співпадали. Гальмівний шлях на місці був довжиною приблизно 15 м. Один довгий, а другий короткий. Видно, що слід автомобіля, але самого автомобіля на місці ДТП не було. Працівники міліції робили заміри та записували їх. Протокол він підписував, але цифри не пам`ятає. Працівників міліції було багато, кількість їх він не рахував, але було більше 7-ми чоловік.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду показав, що ОСОБА_3 він знає, це його сусід. У 2014 році у листопаді ранком він йшов за цигарками. Побачив ОСОБА_3 , який заводив автомобіль, так як збирався їхати на заправку. Вони поїхали разом. Коли їхали назад зі заправки, то сталася ДТП. Автомобіль ВАЗ-21099, за кермом був ОСОБА_16 . Він сидів на місці пасажира. Їхали по вул.. Першотравневій зі сторони хлібзаводу в сторону Новопавловки. Швидкість руху була десь 50 км/год., точніше він сказати не може. Зіткнення сталося навпроти Центральної районної лікарні. Він побачив чоловіка на мопеді з лівої сторони, який пересікав дорогу перед ними. Водій мопеда дивився вперед себе, на їх автомобіль не дивився. Удар був передньою частиною автомобіля. Мопед був боком по відношенню до автомобіля. Водій мопеда почав трохи повертати, можливо він хотів повернути в сторону Новопавловки, а можливо в лікарню. Мопед побачив у декількох метрах він них, приблизно 2 м. ОСОБА_3 почав гальмувати відразу, як побачив мопед і зупинився відразу після зіткнення. Він вийшов з автомобіля, побачив, що тече бензин. Сказав ОСОБА_3 : «поїхали, може вибухнути». ОСОБА_3 завів автомобіль, він сів у авто і вони поїхали додому. Бачив, що чоловік водій мопеда лежав на дорозі, але до нього він не підходив. ОСОБА_3 з автомобіля взагалі не виходив. Після ДТП вони приїхали додому до ОСОБА_17 . Він ще розмовляв з батьком ОСОБА_3 . Автомобіль вони залишили в посадці в районі Новопавловки. Додому до ОСОБА_3 йшли пішки. Потім на автомобілі батька ОСОБА_3 проїжджали мимо місця ДТП. Проїхали мимо, але не зупинялись. Це було на протязі години після ДТП. Потім по іншим вулицям повернулися додому до ОСОБА_3 і він потім пішов додому. Що сталося з автомобілем ВАЗ-121099 він не знає.
Вчинення суспільно небезпечного діяння саме ОСОБА_3 підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0000766, які були досліджені у судовому засіданні, достовірність, допустимість та законність яких не оспорювалася сторонами судового провадження:
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вiд 04.11.2014, відповідно до якого місцем ДТП є населений пункт м. Нікополь, вул. Першотравнева. В результаті ДТП сталося зіткнення мопеду «Верховина». В протоколі зафіксовано наявність механічних пошкоджень мопеду «Верховина», розташування трупа, транспортного засобу, подряпини на асфальті, слідова інформація. Визначено напрямок руху транспортного засобу, який залишив місце ДТП. На узбіччі зафіксовано наявність речовини бурого кольору схожої на кров. Мопед «Верховина» та частини фарби вишневого кольору вилучено з місця події. (а.п. 5-12);
- схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.11.2014. Місце пригоди м. Нікополь, вул. Першотравнева. (а.п. 13);
- таблицями зображень до протоколу огляду місця події, яка відбулася 04.11.2014 в м. Нікополь, Дніпропетровської обл. (а.п. 14-18);
- протоколом огляду від 04.11.2014 виявленого на території лісосмуги автомобіля ВАЗ-21099 д/н НОМЕР_1 , червоного кольору. На автомобілі зафіксовано пошкодження, а саме: пошкодження лобового скла, пошкодження переднього бамперу, пошкодження передньої лівої та передньої правої фари, пошкодження номерного знаку. До протоколу огляду додано фото таблиці. (а.п. 19-24);
- висновком судово-медичної експертизи № 546 від 04.11.2014, згідно якого при дослідженні трупа ОСОБА_9 , 1935 року народження виявлені тілесні ушкодження:
1. - при зовнішньому дослідженні: обширне осадження обличчя, забита рана лівої брови, забита рана на лівому крилі носа, перелом кісток носу, перелом правого і лівого лобних відростків верхньої щелепи, синці в правій і лівій параорбітальній областях, забій слизової оболонки верхньої губи по серединній лінії та в області правого кута ротової щілини, садно в підщелепній області, садна на тильній поверхні лівого зап`ястного суглобу, на тильній поверхні 1-5-го п`ясно-фалангових суглобів лівої кисті, на передній та зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, в області ребра лівої стопи, на зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, на тильній поверхні дистальної фаланги 2-го пальця правої кисті, на зовнішній поверхні правого стегна у нижній третині, на внутрішній поверхні правого колінного суглобу, на задній поверхні лівого стегна з переходом на ліву підколінну ямку, вивих нігтьової фаланги 1-го пальця правої кисті, забито-рвана рана на передньо-бічній поверхні правої гомілки у середній-нижній третинах, забито-рвана рана у нижній третині правої гомілки по зовнішній поверхні з переходом на гомілкостопний суглоб;
- при внутрішньому дослідженні: крововилив у м`які тканини голови в лобній області, багатоуламковий перелом луски лобної кістки з переходом на інші кістки склепіння та основи черепу і кістки обличчя, дифузний крововилив під м`які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку, забій потиличної частки правої півкулі мозку, крововиливи у шлуночки мозку, переломи 4-6-го ребер справа по середньо-ключичній лінії, розрив на межі кісткової і хрящової частини 8-го ребра справа, переломи 2-7-го ребер зліва по середньо-ключичній лінії, забій обох легень, забій середостіння, крововилив у праву плевральну порожнину (до 300 мл крові), забій шийного і верхньо-грудного відділу хребта, розриви дисків між 5-6-м і між 11-12-м грудними хребцями, перелом остистого відростку 12-го грудного хребця, забій м`яких тканин в поперековій області, крововилив у м`яких тканинах лівого стегна по задній поверхні у середній третині, відкритий уламковий перелом правої великогомілкової кістки у нижній третині, відкритий перелом правої малогомілкової кістки у нижній третині;
2. Виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, утворилися незадовго до настання смерті за короткий проміжок часу від дії тупих предметів чи їх частин зі значною силою (швидкістю) або від ударів об такі предмети. Можливе утворення виявлених ушкоджень у особи, що керувала мопедом при зіткненні з іншим транспортним засобом.
3 Виявлені ушкодження у даному випадку розглядаються у своїй сукупності. Поєднана травма голови, грудей, хребта з переважанням відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепу, крововиливів під оболонки, у речовину та шлуночки головного мозку, стосовно живих осіб, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. ( підстава - пп. 2.1.3. б, в, г, л, м, о Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені ушкодження перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті 3 ОСОБА_18 .
Смерть ОСОБА_9 наступила від поєднаної травми голови, грудей, хребта з переважанням відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепу, крововиливів під оболонки, у речовину та шлуночки головного мозку, що слід вважати безпосередньою причиною смерті.
При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа етиловий алкоголь не виявлений.
Смерть ОСОБА_9 настала у найближчий час після спричинення йому тілесних ушкоджень. З огляду на це та враховуючи множинний характер тяжких ушкоджень різних частин тіла, вважаю маловірогідною можливість збереження життя потерпілого у випадку надання йому своєчасної медичної допомоги. (а.п. 35-37);
- актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної вулиці Першотравневої (район Центральної районної лікарні) м. Нікополь де 04.11.2014 о 13.20 год. водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем ВАЗ-099 д/н НОМЕР_1 здійснив зіткнення з мопедом «Верховина» під керуванням ОСОБА_9 , який виконував виїзд з вул. Мечникова на вул. Першотравнева, який при зіткненні здійснив наїзд на пішохода. В результаті ДТП 1 чоловік загинув та 1 отримав тілесні ушкодження. Встановлено відсутність ямковості. Обмеження руху на даній ділянці 60 км/год. Встановлено знак 2.1 «Надати дорогу». (а.п. 71-72);
- висновком транспортно-трасологічної експертизи № 70/29-883 від 12.01.2015, згідно якого, кут між повздовжніми вісями автомобіля ВАЗ-21099 держ. номер НОМЕР_1 та мопеда «Верховина» в момент їх первинного контракту склав близько 75о+5о відносно повздовжньої вісі мопеда «Верховина». (а.п. 91-95);
1.протоколом проведення слідчого експерименту від 26.11.2014, в ході якого ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_19 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.11.2014, зі схемою до нього. (а.п. 96-100);
- висновком судової авто-технічної експертизи № 70/27-923 від 12.01.2015, згідно якого:
1. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху.
2. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_3 не суперечили вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху.
В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебувае в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
3. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_3 , при русі з фактичною швидкістю, не мав технічної можливості уникнути зіткнення, своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення, при заданих вихідних даних.
В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_3 , при русі з дозволеною швидкістю (60 км/год), мав технічну можливість уникнути зіткнення, своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення, при заданих вихідних даних.
4. В даній дорожній обстановці водій мопеда «Верховина» ОСОБА_9 повинен був діяти згідно вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху.
5. В даній дорожній обстановці дії водія мопеда «Верховина» ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 16.12 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з подією даної ДТП.
6. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія мопеда «Верховина» ОСОБА_9 визначалася виконанням ним вимог п. 16.12 ПДР України, і в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б йому виконати їх.
7. Швидкість руху автомобіля «ВАЗ-21099» перед початком гальмуванням була не менш ніж 73,4 ... 76,6 км/год. (а.п. 114-117);
- Том № 2 (судовий)
- висновком судово-автотехнічної експертизи № 2714-18 від 18.12.2018, призначеної на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. від 02.05.2018, згідно якого:
По питанню № 1.
В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-21099» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 мав перевагу на першочерговий рух при проїзді перехрестя, і з моменту виникнення для нього небезпеки для руху (об`єктивної можливості виявлення мопеду «Верховина», водій якого здійснював рух, наближаючись зліва, не надаючи переваги) повинен був застосувати гальмування, що регламентовано вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України.
Оскільки ДТП мала місце в населеному пункті, водій ОСОБА_3 повинен був здійснювати рух зі швидкістю, яка не перевищувала 60 км/год, тобто діяти у відповідності з вимогами п. 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.
Водій мопеду «Верховина», без державного номеру, ОСОБА_9 в даній дорожній ситуації не мав переваги на першочерговий рух при проїзді даного перехрестя, і мав дати дорогу автомобілю «ВАЗ-21099» д/н НОМЕР_1 , діючи у відповідності з вимогами п.16.3 та 16.12 Правил дорожнього руху України.
По питанню № 2.
Технічна можливість водію мопеду «Верховина», без державного номеру, ОСОБА_9 уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21099» д/н НОМЕР_1 визначалась дотриманням вимог п.16.3 та 16.12 Правил дорожнього руху України.
По питанням № 3, 4, 5 (об`єднання питань обумовлено послідовністю та логічністю досліджень)
Мінімальна відстань, на якій міг від місця зіткнення знаходитись автомобіль «ВАЗ- 21099» д/н НОМЕР_1 на момент виїзду мопеду «Верховина» на проїжджу частину дороги вул. Першотравневої, становить приблизно 38,9 м, а тому наведені у питанні умови, а саме що «водій ОСОБА_3 побачив мопед ОСОБА_9 , коли той виїхав на вул. Першотравневу, і до нього зоставалось приблизно 10 метрів» з технічної точки зору є неспроможними, і проведення дослідження по визначенню технічної можливості запобігти ДТП, при наведених умовах, експертом не здійснюється.
На підставі порівняння віддалі, на якій міг від місця зіткнення знаходитись автомобіль «ВАЗ-21099» д/н НОМЕР_1 на момент виїзду мопеду «Верховина» на проїжджу частину дороги вул. Першотравневої (Sa ? 43 м), з величиною зупинного шляху даного автомобіля (Sз = 57,1 м (42,2...40,6 м)) слід дійти висновку, що водій автомобіля «ВАЗ-21099» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 в умовах місця ДТП мав технічну можливість запобігти зіткнення з мопедом «Верховина» без державного номеру, що перебував під керуванням водія ОСОБА_9 , шляхом застосування екстреного гальмування і зупинкою до місця зіткнення при умові, якби водій ОСОБА_3 здійснював рух зі швидкістю 60 км/год.
В той же час, здійснюючи рух зі швидкістю 73,4 км/год, водій ОСОБА_3 не мав технічної можливості здійснити зупинку до місця зіткнення.
З наведеного свідчить, що в діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку із зіткненням.
По питанню № 6.
З причин, наведених у дослідницькій частині, питання, які стосуються «порушень» водіями Правил дорожнього руху України, не входить до компетенції судових експертів- автотехників і в даній частині фабули поставленого питання не вирішувались.
Діючи у невідповідності з вимогами п. 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_3 створив для себе аварійну обстановку.

Оцінка доказів судом

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння повністю доведено сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою.
Сам факт ДТП та як результат смерть потерпілого ОСОБА_9 . ОСОБА_3 не заперечує.
Щодо пояснень ОСОБА_3 , що він рухався зі швидкістю не більше 60 км/год. та порушення водієм ОСОБА_9 правил дорожнього руху, що і стало причиною виникнення ДТП, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_3 спочатку вказував, що рухався зі швидкістю 50 км/год., потім 60 км/год. Однак судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 рухався на автомобілі «ВАЗ-21099» д/н НОМЕР_1 зі швидкістю не менше ніж 73,4 км/год., оскільки така швидкість встановлена за результатами проведеної судово-автотехнічної експертизи.
Водій мопеду «Верховина», без державного номеру, ОСОБА_9 в даній дорожній ситуації не мав переваги на першочерговий рух при проїзді даного перехрестя, і мав дати дорогу автомобілю «ВАЗ-21099» д/н НОМЕР_1 , діючи у відповідності з вимогами п. 16.3 та 16.12 Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_3 в умовах місця ДТП мав технічну можливість запобігти зіткнення з мопедом «Верховина» без державного номеру, що перебував під керуванням водія ОСОБА_9 , шляхом застосування екстреного гальмування і зупинкою до місця зіткнення при умові, якби водій ОСОБА_3 здійснював рух зі швидкістю 60 км/год.
З наведеного свідчить, що в діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку із зіткненням.
Водій ОСОБА_3 , рухаючись зі швидкістю вище встановленою для проїзду (73,4 км/год.), не мав технічної можливості здійснити зупинку до місця зіткнення. Діючи у невідповідності з вимогами п. 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху водій ОСОБА_3 створив для себе аварійну обстановку, що також встановлено за результатами проведеної судово-автотехнічної експертизи..
Суд вважає, що своїми діями ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Висновки та мотиви суду

Прокурор Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку. Частина 4 зазначеної статті передбачає, що примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Як встановлено судом та підтверджується дослідженими доказами, ОСОБА_3 дійсно вчинив суспільно небезпечне діяння.
Разом з тим, висновком первинної, стаціонарної, комісійної, судово-психіатричної експертизи № 62 від 06.05.2021, призначеної на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, встановлено, що ОСОБА_3 у період інкримінованого йому діяння виявляв і в теперішній час виявляє хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості зі значними порушеннями емоцій та поведінки. За своїм психічним станом ОСОБА_3 у період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_3 потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, тобто ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК (2341-14), - висновку судово-медичної експертизи (п. 3 абзац 2). Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (п. 15 абзац 2).
Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльності) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.
Частиною 2 ст. 94 КК України передбачено, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
Судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_3 , страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості зі значними порушеннями емоцій та поведінки, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованого йому діяння він також перебував у неосудному стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Заслухавши думки учасників судового провадження, які вважали, що клопотання підлягає задоволенню, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки він вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане зі спричиненням смерті іншій особі і за своїм станом та характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства.

Вирішення цивільного позову

Потерпілим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , згідно якого він просить суд стягнути з ОСОБА_3 спричинену матеріальну шкоду у сумі 18 452 грн. 34 коп., яка складається з витрат на поховання 5 652 грн. 34 коп.; вартості пам`ятника і вартості його встановлення 12 800 грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 45 000 грн.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що ним були понесені витрати на поховання батька у сумі 5 652 грн. 34 коп.; вартість пам`ятника та вартість його встановлення в загальній сумі 12 800 грн., а всього на загальну суму 18 452 грн. 34 коп. Просить суд стягнути з обвинуваченого спричинену матеріальну шкоду. Також просить стягнути з обвинуваченого спричинену моральну шкоду. Моральна шкода, це перенесення душевних страждань від непоправної втрати близької людини - батька. Моральну шкоду оцінює в сумі 45 000 грн.
При вирішенні цивільного позову суд враховує вимоги діючого законодавства.
Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 127 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Ст.. 1186 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. Якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.
Згідно ч. 1, 2 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Судом встановлено, що цивільний позов потерплим ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, пред`явлений до ОСОБА_3 , який згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 62 від 06.05.2021, виявляє хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості зі значними порушеннями емоцій та поведінки. При цьому за своїм психічним станом потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 до фізичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями ОСОБА_3 не пред`являвся.
З урахуванням викладеного суд вважає, що заявлений потерпілим цивільний позов необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому право звертатися до суду у порядку цивільного судочинства.
Водночас, суд зазначає про те, що згідно з положеннями ч. 7 ст. 128 КПК України особа цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Отже, особа, якій завдано майнову та/або моральну шкоду кримінальним правопорушенням або суспільно небезпечним діянням не позбавлена можливості звернутися до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Вирішення питання про запобіжний захід

Строки дії запобіжних заходів, застосованих стосовно ОСОБА_3 у вигляді: домашнього арешту та обмеження у користуванні спеціальним правом - правом керування транспортними засобами, скінчилися.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Речові докази:
- мопед «Верховина» без державного реєстраційного номеру, який знаходиться на зберіганні на території штрафного майданчику Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути спадкоємцям ОСОБА_9 ;
- автомобіль ВАЗ-21099 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у ОСОБА_3 - залишити йому;
- частину фарби вишневого кольору та два відрізки липкої стрічки зі слідами пальців рук вилучені під час огляду автомобіля ВАЗ-21099 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів ГУ МВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 164473) - знищити;
- чохол з водійського сидіння, вилучений під час огляду автомобіля ВАЗ-21099 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів ГУ МВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 164473), повернути ОСОБА_3 , а у випадку відмови його отримувати, знищити.

Вирішення питання про процесуальні витрати

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Однак, оскільки ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз, згідно довідок, на загальну суму 1 867 грн. 32 коп., підлягають компенсації за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертній установі з Державного бюджету України.
Керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 93, 94 КК України, ст. 503, 512, 513 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості про вчинення кримінального правопорушення /злочину/ за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2014 за № 0000766 стосовно ОСОБА_3 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Строки дії запобіжних заходів, застосованих стосовно ОСОБА_3 у вигляді: домашнього арешту та обмеження у користуванні спеціальним правом - правом керування транспортними засобами, скінчилися.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду, роз`яснивши право звертатися до суду у порядку цивільного судочинства.
Речові докази:
- мопед «Верховина» без державного реєстраційного номеру, який знаходиться на зберіганні на території штрафного майданчику Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути спадкоємцям ОСОБА_9 ;
- автомобіль ВАЗ-21099 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у ОСОБА_3 - залишити йому;
- частину фарби вишневого кольору та два відрізки липкої стрічки зі слідами пальців рук вилучені під час огляду автомобіля ВАЗ-21099 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів ГУ МВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 164473) - знищити;
- чохол з водійського сидіння, вилучений під час огляду автомобіля ВАЗ-21099 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів ГУ МВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 164473), повернути ОСОБА_3 , а у випадку відмови його отримувати, знищити.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз в загальній сумі 1 867 грн. 32 коп. компенсувати за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертній установі з Державного бюджету України.
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту її проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали негайно після його проголошення вручити прокурору та ОСОБА_3 . Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали у суді.

Суддя: ОСОБА_1