Справа№ 302/19/22
Провадження № 1-кп/309/4/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 13.10.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.3ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хустського районного суду перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 13.10.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.3 ст. 286-1 КК України.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_6 подала клопотання про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вмотивовано тим, що 12.10.2021 року, близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 1,54 проміле, керуючи автомобілем «Ауді А4» іноземної реєстрації НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Долина-Хуст» з с.Верхній Бистрий в с.Майдан Хустського району Закарпатської області, де на дорозі відсутня дорожня розмітка, по краях з обох сторін наявні узбіччя, вологе асфальтно-бетонне покриття дороги, у темну пору доби, на прямому відрізку дороги, на початку с.Майдан, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, діючи самовпевнено та самонадіяно, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не забезпечив безпеку дорожнього руху та не впоравшись з керуванням з`їхав у кювет у праву сторону по напрямку свого руху, від чого автомобіль перекинувся. Внаслідок перекидання автомобіля пасажир ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від отриманих травм помер на місці ДТП. Інші пасажири: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , госпіталізовані в ЛПУ «Міжгірська районна лікарня» з діагнозом забійні рани голови, ЗЧМТ, струс головного мозку. Згідно висновку судово-медичної експертизи смерть неповнолітнього ОСОБА_7 настала від комбінованої травми голови, тулуба, яка призвела до крововиливу в головний мозок, перелому основи черепа, розриву печінки, крововиливів легень, які призвели до масивної внутрішньої кровотечі, та шоку, який і став безпосередньою причиною смерті. При судово-медичній експертизі виявлено тілесні ушкодження у вигляді: перелому основи черепа; субарахноїдальний крововилив; розрив печінки; крововилив легень; перелом ребер справа; вивих лівого плечового суглобу; рвана рана лівої щічної ділянки; рвана рана правої пахової ділянки; множинні синці та садна обличчя, тулуба та кінцівок. Тілесні ушкодження у вигляді перелому основи черепа, субарахноїдального крововиливу, розриву печінки; крововиливу в легені виникли прижиттєво і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження та мають прямий причинно-наслідковий зв`язок з настанням смерті. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини кузова автомобіля по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля з послідуючим випадінням з автомобіля, ударянням та ковзанням об тверде підлегле покриття і вкладаються в час події, яка мала місце 12.10.2021 та могли виникнути внаслідок ДТП.

Оголошена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України обґрунтовується: протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; довідкою Міжгірської РЛ про діагноз стаціонарного хворого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ;. висновком результатів медичного огляду стану алкогольного сп`яніння; висновком токсикологічної експертизи; висновком судово-медичної експертизи трупа.

Ухвалою суду від 11.01.2022 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 11.03.2022 року.

Метою і підставами застосування запобіжного заходу, згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані ризики підтверджуються тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , те, що потерпіла є його дружиною, а тому він може впливати на потерпілу та свідків. Ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України обгрунтовується тим, що ОСОБА_4 будучи засудженим 03.08.2021 року вирокомМіжгірського районного суду за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., який сплачено, на шлях виправлення не став та вчинив новий необережний злочин.Таким чином застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання. Ствердив, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому є підстави для продовження строку тримання під вартою.

В судовому захисник ОСОБА_5 , яка призначена для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_4 для проведення окремої процесуальної дії у вигляді розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 09.03.2022 року, заперечила проти задоволення клопотання та просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Посилається на те, що ризики є належним чином не обґрунтовані, і наразі зменшилися. Вважає, що є підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

ОСОБА_4 , який бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечив проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд констатує наступне.

Кримінальним процесуальним кодексом України вибір запобіжних заходів, що обираються у кримінальному провадженні, довірено двом різним судовим інстанціям: слідчому судді під час досудового розслідування та судді, який розглядає справу, під час судового розгляду. Тому розподіл компетенцій між вищезазначеними особами чітко позначений моментом, коли розслідування закінчено, обвинувальний акт затверджено і кримінальну справу передано на розгляд суду.

Як вбачається ухвалою суду від 11.01.2022 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою обвинуваченому закінчується 11.03.2022 року.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 було висунуто обвинувачення за ч.3ст. 286-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, підтверджується: протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; довідкою Міжгірської РЛ про діагноз стаціонарного хворого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ; висновком результатів медичного огляду стану алкогольного сп`яніння; висновком токсикологічної експертизи; висновком судово-медичної експертизи трупа.

В ході обговорення питання доцільності продовження строку запобіжного заходу, відносно обвинуваченого, відповідно до обвинувального акту встановлено такі відомості: ОСОБА_4 , громадянин України, українець, уродженець с.Верхній Бистрий, Міжгірського району, мешканець АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, вважається таким, що не має судимості згідно п.2-1) ч.1 ст. 89 КК України, оскільки покарання у вигляді штрафу за вчинення ним кримінального проступку виконано шляхом сплати такого штрафу. На цей час, потерпіла та свідки в даному кримінальному провадженні судом ще не допитані, обвинувачений обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, у цей період, не досліджені. Отже існують обґрунтовані ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може ухилятися від суду та незаконним чином впливати на потерпілу, яка є його дружиною та проживає разом з ним, а також свідків. У світлі чого, з урахуванням наведених даних, суд уважає, що обставини, регламентовані п.п.1, 3ч.1 ст. 177, п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, є дійсними.

При цьому, вони обумовлені у світлі, як вказаних відомостей, так і факторів, пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій він піддається до кримінальної відповідальності, з огляду на що об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини, визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу.

Також, в судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ухвалою суду було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зі строком дії, який, у цей період, закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити судовий розгляд з огляду на наявність об`єктивних передумов.

Як наслідок, у цей період, є наявними обставини, визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 315, 331 КПК України.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`який запобіжний захід для запобігання наявним ризикам.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.

Поряд з цим, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, суд серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sinequanon) належності її продовжуваного тримання під вартою рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 219, заява № 42310/04).

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладено і у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року та випливають з ч. 3 ст. 17 КПК України.

Так, у цій справі, строк утримання обвинуваченого під вартою не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу, тобто тривалість строку утримання під вартою відповідає критерію розумності.

З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, 315 КПК України, клопотання прокурора задовольнити, та продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах строків визначених КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини. Враховуючи, що злочин у якому обвинувачується ОСОБА_4 спричинив загибель людини, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити .

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,строком на 60 діб - з 11 березня 2022 року по 09 травня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10 березня 2022 р. о 11 год. 00 хв.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1