УХВАЛА
Іменем України

09.12.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі захисника ОСОБА_3 ,

осіб, які тримаються під вартою (обвинувачених) ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника осіб, які тримаються під вартою (обвинувачених), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про звільнення з-під варти в порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із даною заявою, в якій зазначив, що Богунським районним судом м. Житомира здійснюється розгляд кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12, ст. 187 ч. 4, ст. 289 ч. 3 ст. 185 ч. 2 КК України та відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 07.09.2021 року обвинуваченим строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів по 06.11.2021 року (включно). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04.11.2021 року задоволено клопотання прокурора від 04.11.2021 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , продовжено обвинуваченим строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 03.01.2022 року (включно). Адвокат звертає увагу, що зазначена ухвала станом на 04.11.2021 року не набрала законної сили, так як строк апеляційного оскарження складає п`ять днів та на сьогоднішній день судом апеляційної інстанції розглядається скарга на неї. При цьому кримінальний процесуальний закон містить колізію норм, а саме коли ч. 2 ст. 400 КПК України суперечить в частини початку виконання ухвали ч. 5 ст. 202, ч.2, 3 ст. 206 того самого КПК України. За словами захисника, зміни внесені у ч. 2 ст. 400 КПК України, суттєво звужують зміст та обсяг прав, а також погіршують становище ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Оскільки положення ч. 2 ст. 400 КПК України суперечать іншим нормам КПК України та Конституції України, на переконання захисника, зважаючи на зміст статтей 8 та 22 Конституції України як норм прямої дії застосуванню підлягають саме положення ч. 5 ст. 202 КПК України. З огляду на викладене у скарзі, та оскільки, незважаючи на приписи чинного законодавства, обвинувачені і досі перебувають під вартою, захисник ОСОБА_3 просить слідчого суддю постановити ухвалу, якою: 1) зобов`язати Державну установу «Житомирська установа виконання покарань (№8)» негайно доставити обвинувачених до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи; 2) негайно звільнити з-під варти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться у ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)».

Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги скарги з підстав у ній викладених. Додав, що обвинувачені перебувають під вартою із жовтня 2018 року та на даний час відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили, про продовження строку тримання його підзахисних під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити. Зазначив, що після звільнення зобов`язується дотримуватись усіх передбачених КПК України обов`язків, зокрема з`являтись за викликом до суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав вимоги скарги, поданої своїм захисником, а також додав, що на даний час голодує та з початку голодування кожного дня писав на ім`я начальника ДУ «ЖУВП (№8)» заяви з приводу звільнення, проте відповідей на них не отримав. Як і інший обвинувачений зобов`язався з`являтись до суду за викликом у разі свого звільнення з-під варти.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вивчивши й дослідивши зміст скарги та доданих до неї документів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Богунським районним судом м. Житомира розглядається кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 12, 187 ч. 4, 289 ч. 3, 185 ч. 2 КК України.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07.09.2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів по 06.11.2021 (включно).

Ухвалою суду від 04.11.2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів по 03.01.2022 (включно).

Саме копія даної ухвали була надана адміністрацією ДУ «ЖУВП (№8)» на запит слідчого судді в порядку ч. 3 ст. 206 КПК України.

Зі змісту наявної у матеріалах скарги копії ухвали суду від 04.11.2021 вбачається, що остання станом на 04.11.2021 року не набрала законної сили. Крім цього, за відкритими відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 04.11.2021 року була оскаржена до Житомирського апеляційного суду та станом на час розгляду скарги захисника ОСОБА_3 у реєстрі відсутнє остаточне судове рішення суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду такої скарги.

Статтею 532 КПК України передбачено, що ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 5 ст. 202 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Разом з тим, у частині другій статті 400 КПК України зазначається, що подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання,що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта.

За змістом п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчим суддею є суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК України).

Загальні обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини передбачені статтею 206 КПК України.

Зокрема, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Аналіз наведених вище статтей КПК України свідчить про те, що законодавець розрізняє поняття «набрання законної сили ухвалою» та «виконання ухвали». Зокрема, статтею 205 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Таким чином подання апеляційної скарги на ухвалу суду щодо застосування запобіжного заходу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Отже, на думку слідчого судді, у спірній ситуації підлягають застосуванню положення статті 400 КПК України, оскільки саме вони регламентують питання виконання ухвали слідчого судді/суду. У свою чергу норми статті 202 КПК України безпосередньо не регламентують порядок виконання ухвали про застосування запобіжного заходу, у зв`язку із чим суперечать іншим відповідним нормам кримінального процесуального закону, котрими врегульовано питання виконання ухвали слідчого судді/суду про застосування (продовження строку) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наприклад статті 205 КПК України.

Окремо слідчий суддя вважає за доцільне зауважити, що зміст наведених статтей КПК України свідчить також і про те, що повноваження слідчого судді поширюються переважно на стадію досудового розслідування в кримінальному провадженні і лише у певних випадках, прямо передбачених нормативним актом, наприклад статтею 102 КВК України, слідчий суддя може вирішувати окремі питання, зокрема пов`язані із виконанням судового рішення.

За наведених обставин, слідчий суддя безпосередньо не наділений повноваженнями на вирішення поставлених у скарзі захисником ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України питань по суті, оскільки аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що положення ст. 206 КПК України не можуть бути застосовані до питань, які підлягають розгляду в іншому порядку та на інших стадіях провадження, зокрема на стадії судового провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість задоволення указаної скарги захисника ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України і з даної підстави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 7, 9, 202, 205, 206, 400, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя