Справа № 442/6620/21
Провадження № 1-кс/442/1283/2021
УХВАЛА

Іменем України

30 серпня 2021 року м. Дрогобич

Слідча суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі клопотання старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Борислав, Львівської області, громадянці України, непрацюючій, неодруженій, з середньою спеціальною освітою, депутатом чи адвокатом не є, фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій,

підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_5 , її захисника адвоката ОСОБА_7 -

в с т а н о в и л а :
Старший слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0000050, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із правом внесення застави.

В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 21.07.2021 приблизно о 20 год. 53 хв., перебуваючи в дверях квартири АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на незаконний збут психотропної речовини «Амфетамін», з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.09.2009, умисно, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з розробленням, виробництвом, виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), ввезенням на територію України, вивезенням з її території, транзитом через України, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, незаконно збула, а саме оплатно реалізувала особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 психотропну речовину, обіг якої, у відповідності до "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, обмежено амфетамін загальною масою 0,0477 грама, за що отримала від ОСОБА_8 гроші в сумі 200 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному збуті психотропної речовини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

30.08.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 слідчий зазначає забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказані потреби досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовуватимуть застосування до ОСОБА_5 єдиного правильного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як ступінь втручання у права та свободи особи.

Враховуючи вказані обставини, що оцінені в тому числі в сукупності з даними про особу підозрюваної, зокрема наявний ризик продовження та повторення протиправної поведінки, оскільки остання ніде не працює та на життя заробляє незаконним збутом наркотичних засобів наркозалежним особам на території м. Борислава, задовільний стан здоров`я, відсутність у неї утриманців, місця роботи та навчання, відсутність стабільного та постійного заробітку і як наслідок її незадовільний майновий стан, а відтак слідчий вважає, що запобігти ризикам, вказаними вище шляхом застосування інших більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а їх відвернення можливе лише за умови ізоляції підозрюваної в умовах тримання під вартою, так як менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просять його задовольнити та застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваної.

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_5 та її захисник заперечили проти задоволення даного клопотання, пояснивши, що ОСОБА_5 раніше не судима, а тому підстав вважати, що вона вчинятиме нові кримінальні правопорушення у слідчого немає. Зазначили, що слідчим не доведено можливість її переховування від органу досудового розслідування, можливість впливати на свідка, якого вона не знає (у такого свідка змінені анкетні дані). Крім цього, слідчим не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, яка має постійне місце проживання та реєстрації, має чоловіка, з яким спільно співпроживає та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повинен відвідувати підготовчу шкоду з 01 вересня у м. Бориславі, гуляти. Інших осіб, які б могли забезпечити догляд з сином, відводити його в школу чи з ним гуляти,купляти одяг та продукти харчування, у неї немає, а тому, обіцях в майбутньому не вчиняти жодних кримінальних правопорушень, у вчиненому щиросердечно розкаюється і просить обрати їй запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби за її постійним та зареєстрованим місцем проживання, оскільки іншого житла у неї немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходжу до наступних висновків.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

У відповідності до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Вирішуючи питання щодо доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу тримання під вартою на час досудового слідства, слідча суддя виходить з того, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти, які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Так, згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 17.09.2020 було внесено відомості за №0000050 про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

30.08.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 8 років.
Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення) дійсно свідчать й матеріали досудового розслідування, а саме: дані протоколу НСРД №598/45/01-2020 від 11.09.2020 з флеш носієм №147 від 17.02.2020, заява про вчиненне кримінальне правопорушення від 21.07.2021, покази свідка ОСОБА_8 (зі зміненими анкетними даними) від 21.07.2021, дані протоколу огляду грошових купюр від 14.06.2021, дані протоколу огляду покупця від 21.07.2021, дані протоколу огляду місця події від 21.07.2021, дані висновку експерта №СЕ-19/109-21/8084-НЗПРАП від 27.07.2021, дані показань свідка ОСОБА_8 від 21.07.2021, дані показань свідка ОСОБА_10 від 22.07.2021, дані показань свідка ОСОБА_11 від 22.07.2021.

Згідно ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У своєму клопотанні слідчий посилається на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 зможе вчиняти нові кримінальні правопорушення, з якими слідча суддя погоджується, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштована, а за збут психотропної речовини отримувала дохід.

Слідчий у клопотанні також посилається на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування або суду через ймовірність призначення їй реального покарання у випадку засудження за дане кримінальне правопорушення, проте, будь-яких доказів щодо існування такого ризику слідчим не наведено і таких в судовому засіданні не встановлено. В той же час, у ОСОБА_5 наявні міцні соціальні зв`язки має чоловіка, з яким хоч і офіційно не одружена, проте, тривалий час разом співпроживає та зареєстровані за однією адресою, утримують малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Недоведеними є доводи слідчого та прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість впливати на свідка, оскільки, як встановлено, свідку ОСОБА_8 змінено анкетні дані і такий невідомий для підозрюваної, а відтак, слушними є доводи сторони захисту, що ОСОБА_5 не зможе вплинути на цього невідомого їй свідка.

За таких обставин, на думку слідчої судді, слідчим та прокурором належно не обґрунтовано та недоведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні та доведеного в судовому засіданні можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення ( п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Отже, під час розгляду даного клопотання, слідчою суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, існування ризику, передбачено п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недоведеність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання саме цьому ризику.

Таким чином, слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 КПК України та не доведено обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого один або кілька обов`язків, передбачених частинами п`ятою та шостою цієї статті.

Отже, виходячи із того, що слідчим недоведено існування обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідча суддя, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, з врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , її поведінки, наявність малолітнього сина, який повинен відвідувати школу, гуляти щоденно, доходить до висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необґрунтовано суворим і не зумовлений наданими слідчому судді доказами та особою підозрюваної.

Приймаючи до уваги, що інші ризики, в судовому засіданні не доведені, слідча суддя вважає, що тримання під вартою є недоцільним та надмірним запобіжним заходом, який є неспівмірним із встановленими ризиками.

Як зазначено вище, слідча суддя приймає те, що ОСОБА_5 являється матір`ю для малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просить не розлучати її з сином, якого має намір належно утримувати та виховувати, водити в підготовчу школу, забезпечити йому належний догляд та відпочинок, обіцяючи при цьому, не вчиняти кримінально-караних дій. Наявність малолітньої дитини взагалі не встановлена органом досудового розслідування, проте, не може залишитись поза увагою слідчої судді.

При цьому, слідча суддя враховує, що частинами 2, 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно преамбули Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, ратифікованої Україною 03.08.2006 року, та яка набрала чинності для України 01.04.2007 року, визначається важливість ролі батьків у захисті та підтримці прав і найвищих інтересів дітей, зважаючи на те, що Держава, в разі необхідності, має також брати участь у такому захисті й у такій підтримці.

Пунктами 1, 2 статті 3 зазначеної вище Конвенції ООН про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню.

За таких обставин, для якнайкращого забезпечення інтересів малолітньої дитини, враховуючи її природну потребу спілкуватись з матір`ю, прохання останньої не розлучати її з дитиною, з урахуванням вимог ст. 181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, здатний, на переконання слідчої судді, запобігти названим ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваної під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Строк дії ухвали визначити два місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,181 КПК України, слідча суддя
у х в а л и л а :
Клопотання задоволити частково.
Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці з наступними обмеженнями:
1.заборонити ОСОБА_5 залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22:00 год. по 06.00 год.;
2.прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
3.не спілкуватися з свідками даного кримінального провадження з приводу обставин, доказів та інших питань, пов`язаних із цим кримінальним провадженням;
4.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.
Роз`яснити, що у разі невиконання таких обов`язків, щодо підозрюваної (обвинуваченої) може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Строк домашнього арешту рахувати з 30.08.2021.
Строк дії ухвали до 30.10.2021.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на Дрогобицький РВП ГУ НП у Львівській області.
Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено та проголошено 31 серпня 2021 року.

Слідча суддя ОСОБА_1