Справа № 203/2518/21
Провадження № 1-кп/0203/406/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченої ОСОБА_4 ;

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 18.04.2021 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21.06.2016 у невстановлений час, ОСОБА_4 до Центрального управління соціального захисту населення ДМР у Центральному районі, за (місто Дніпро, вулиця Володимира Антоновича, будинок 30/32) подала заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а саме державної допомоги сім`ям з дітьми допомогу на дітей одиноким матерям №693/5 від 21.06.2016 та декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, де зазначила про відсутність доходу у членів родини .

На підставі вказаної заяви та декларації про доходи Управлінням ОСОБА_4 було прийнято рішення від 01.07.2016 про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям, за період часу з в розмірі по 1531 гривні 00 копійок щомісячно.

У подальшому ОСОБА_4 будучи обізнаною зі змістом ст. 22 Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми та п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, а саме про відповідальність громадян за недостовірність документів, поданих для призначення державної допомоги та про обов`язок повідомити органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги, 06.10.2016 працевлаштовується на посаду продавця ФОП ОСОБА_6 , згідно наказу №3-ОК від 05.10.2016, однак не повідомляє Управлінню інформацію щодо зміни у розмірі доходу вводячи працівників Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради у Центральному районі в оману.

В подальшому, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном - грошовими коштами у вигляді державної допомоги сім`ям з дітьми: у тому числі, допомоги на дітей одинокій матері, ,

У подальшому 01.06.2017, ОСОБА_4 подала аналогічну заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а саме державної допомоги сім`ям з дітьми допомогу на дітей одиноким матерям №106/5 від 01.06.2017 та декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, де заначила в Розділі 2 Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей), завідомо неправдиві відомості що дохід становить 100 гривень 00 копійок (100,00) ввівши працівників Управління в оману.

На підставі вказаної заяви та декларації про доходи Управлінням ОСОБА_4 було прийнято рішення від 19.06.2017 про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям, за період часу з 01.06.2017 по 30.11.2017 в розмірі по 1768 гривень 00 копійок щомісячно.

ОСОБА_4 будучи обізнаною зі змістом ст. 22 Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми та п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1751, а саме про відповідальність громадян за недостовірність документів, поданих для призначення державної допомоги та про обов`язок повідомити органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги, 12.09.2017 працевлаштовується на посаду продавця ФОП ОСОБА_7 , згідно наказу №10 від 11.09.2017, однак приховує інформацію щодо змін у розмірі доходу.

Таким чином, шляхом своїх шахрайських дій ОСОБА_4 у період з 01.12.2016 по 30.11.2017 року заволоділа грошовими коштами державного бюджету України в розмірі 10 196 гривень 08 копійок , якими розпорядилася на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 , що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфікуються за ч. 1 ст. 190 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно себе у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Зазначила, що їй зрозуміла суть пред`явленого обвинувачення, та надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку щодо можливості закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши клопотання обвинуваченої про закриття кримінального провадження, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що згідно матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, яке інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_4 , було скоєно у період з 01.12.2016 року по 30.11.2017 року.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідальність за ч. 1 ст. 190 КК України, яка визначена на момент розгляду кримінального провадження, передбачає санкцію у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до класифікації, є кримінальним проступком в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Разом з тим, суд наголошує, що за змістом ст.ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованої у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, зазначено, що у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що з дня вчинення ОСОБА_4 , інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, віднесене до категорії кримінальних проступків, минув визначений законом строк давності, крім того, по справі відсутні обставини, які б зупиняли або переривали його перебіг, тому клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки за приписом вказаної статті кримінального закону і п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим видом звільнення.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284-288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 18.04.2021 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1