22.12.2021
справа №642/4603/21
провадження № 1-кс/642/4916/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2021 р. слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу ТУДБР у м. Полтаві (з дислокацією у м. Харкові) про закриття кримінального провадження №0000594, -
ВСТАНОВИВ:
До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві (з дислокацією в м.Харкові) про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000594 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367,ч.2 ст.382 КК України. Свою скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що постанова слідчого є передчасною. Слідчий не виконав надані доручення (вказівки), зокрема, не провела всіх необхідних слідчо-процесуальних дій, не усунула недоліки, викладені в ухвалі слідчого судді від 18.12.2020 р. , залишила без розгляду його клопотання, не допитала особу по справі. А тому, він вважає, що досудове розслідування проведене не в повному обсязі, у слідчого не було достатніх підстав для винесення постанови про закриття кримінального провадження. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження невмотивована та необґрунтована. Прохає поновити строк на подання скарги оскільки копію постанови взагалі не отримував.
Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, підтримав скаргу у повному обсязі, просив її задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, надав суду матеріали кримінального провадження та заяву з проханням розглядати справу без його участі. Відповідно до положень ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з матеріалами кримінального провадження №0000594 ОСОБА_3 20.08.2019 р. звернувся із заявою про кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367,ч.2 ст.382 КК України.
За результатами досудового розслідування 25 жовтня 2021 року слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367,ч.2 ст.382 КК України.
Так, згідно матеріалів справи, ухвалою Октябрського районного суду м. Харкова від 31.08.2020 року було скасовано постанову від 31.08.2020 р. про закриття кримінального провадження №0000594. Підставами для скасування стали: не дослідження матеріалів кримінального провадження №0000955, крім того відсутня оцінка відомостей, викладених ОСОБА_3 , а саме про задоволення його позову рішенням Червонозаводського райсуду м. Харкова від 12.06.2020 та стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., спричиненої йому слідчим ОСОБА_5 під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000955.
23.09.2021 слідчим було проведено огляд матеріалів кримінального провадження №0000955 від 21.08.2018, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК з яких вбачається, що 17.10.2018 проведено допит слідчого ОСОБА_6 ,

та слідчим ОСОБА_5 неодноразово приймались рішення про закриття кримінального провадження, які були скасовані судом.
20.09.2021 слідчим було проведено огляд Інтернет-сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень» в ході якого було встановлено, що рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/5261/19 від 12.06.2020, на яке посилається ОСОБА_3 , було скасовано. Та постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 08.04.2021 було залишено без змін постанову Харківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року, якою було відмовлено в стягненні на користь ОСОБА_3 моральної шкоди.
Також, в ході досудового розслідування слідчим проведено тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до оригіналу судової справи № 646/5261/19, з розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України та третьої особи: слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 та долучено до матеріалів кримінального провадження диск зі скан копіями зазначеної справи. Так, при огляді диску, на якому містяться скан копії судової справи було встановлено, що 12.06.2020 року Червонозаводським районним судом м.Харкова винесено ухвалу, якою позивні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто на користь ОСОБА_3 з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів у розмірі 5000 гривень з єдиного казначейського рахунку у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.10.2020 року апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задоволено та рішення Червонозаводського районного суду від 12.06.2020 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, третя особа: слідчий слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , про стягнення моральної шкоди - відмовлено. Постановою Верховного суду України від 08.04.2021 касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного суду від 21.10.2020 залишено без змін. При цьому, в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 646/5261/19 від 08.04.2021 зазначено, що наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Таким чином, ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова про задоволення скарг ОСОБА_3 на постанови слідчого свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, як це помилково вважає ОСОБА_3 .. Сам факт зобов`язання ухвалою слідчого судді внести відповідні відомості до ЄРДР, а також скасування постанов слідчого про закриття кримінального провадження не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, не мають наслідків цивільно-правового характеру, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова. Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом у разі задоволення таких скарг, за висновком Верховного Суду, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач. Цей висновок узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.
Закриваючи кримінальне провадження за відсутності в діях слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000955 від 21.08.2018 складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України, слідчий виконав всі недоліки, вказані в ухвалі Октябрського районного суду м. Харкова від 31.08.2020 року.
Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Статтею 284 КПК України чітко визначені підстави для закриття кримінального провадження.
Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.ст. 2, 284КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається
в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного
дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Частиною 5 ст. 110 КПК України чітко визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Згідно ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
В ч. 1 ст.92 КПК України вказано, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до норм КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Відповідальність, передбачена ч. 1 статті 364 КК України, настає за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Відповідальність, передбачена ч. 1 статті 365 КК України, настає за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Відповідальність, передбачена ч. 1 статті 366 КК України, настає за складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.
Відповідальність, передбачена ч. 1 статті 367 КК України, настає за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Відповідальність, передбачена ч. 2 статті 382 КК України, настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню , вчинені службовою особою.
Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів.
Закриваючи кримінальне провадження за відсутності в діях слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000955 від 21.08.2018 складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України, слідчий вказав, в чому саме полягає діяння, хто є суб`єктом його вчинення, встановив наявність суб`єктивної та об`єктивної сторони діяння, не обмежившись лише переліченням певних доказів, з належним аналізом цих доказів.
Слідчим у постанові наведені підтверджені матеріалами провадження підстави закриття кримінального провадження, а також посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами. Також слідчим здійснена належна правова оцінка щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування.
Таким чином, виходячи зі змісту вищенаведених норм, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування слідчим норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження є достатньо обґрунтованою, ухваленою після всебічно проведеної перевірку по даному кримінальному провадженню здобутим доказам, виконано всі необхідні слідчі дії для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України, а тому скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 303 -307 КПК України, суд, -

ухвалив:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення зі скаргою.
Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 25.10.2021 слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000594 від 09.09.2019 залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1