233 № 225/7530/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

спеціаліста служби у справах дітей ОСОБА_9 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області клопотань про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000438 від 24 серпня 2021 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст. 115, п.п.9,12,13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України,
ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст. 115, п.п.9,12,13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України, -

в с т а н о в и в :
У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст. 115, п.п.9,12,13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст. 115, п.п.9,12,13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України.

Прокурор у судовому засіданні просила продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 оскільки 21 січня 2022 року спливає термін застосування судом даного запобіжного заходу і не перестали існувати обставини, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання запобіжних заходів останнім під час досудового слідства та їх продовження під час судового розгляду.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим.
Обвинувачений ОСОБА_11 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, суд приходить таких висновків.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2021 року відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 січня 2022 року.
На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не завершено, перебуває на стадії судового розгляду, строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 закінчується 21 січня 2022 року.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження клопотання щодо запобіжних заходів відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , суд вважає за доцільне продовжити дію обраних відносно них запобіжних заходів, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження запобіжних заходів, а саме: - ризик переховування від суду, з огляду на суворість покарання за вчинення кримінального правопорушення у тому числі особливо тяжкого, у виді позбавлення волі від 10 років до довічного позбавлення волі, та наслідки і ризик втечі для обвинувачених можуть бути визнані ними менш небезпечними ніж кримінальне переслідування. Також, обґрунтовуючи існування вищевказаного ризику, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилитись від слідства; - ризик незаконного впливу на свідків, з якими обвинувачені знайомі особисто та можуть змусити їх змінити свідчення на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності;- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що обвинувачені раніше судимі за умисні кримінальні правопорушення. При цьому, ОСОБА_12 інкримінується вчинення кримінального правопорушення у період випробування, а ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення через незначний час після попередньої судимості, що свідчить про те, що обвинувачені перебуваючи на свободі можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу судом враховано також особи обвинувачених. Так, ОСОБА_11 є неповнолітнім, не навчається, не працює, неодружений, раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення проти власності; ОСОБА_12 не навчається, не працює, працездатний, неодружений, раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення проти власності, обвинувачуються у тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, яке за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином. Запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.
Суд вважає, що обрані відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 запобіжні заходи у виді тримання під вартою відповідають особам обвинувачених, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що їм інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , судом на теперішній час не встановлено. За таких підстав, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , не даючи оцінки зібраним доказам та приймаючи до уваги наявність вказаних ризиків, вважає, що клопотання прокурора підлягають задоволенню.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, які спричинили загибель людини, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Торецького відділу Бахмутської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_5 , про продовження застосованого до обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто по 14 березня 2022 року включно.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто по 14 березня 2022 року включно.

Обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська УВП (№ 6)».
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_5 .
Вручити копію цієї ухвали учасникам негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Судді