У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , заявника - ОСОБА_3 , представника заявника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 , у справі з розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, що полягає у невизнанні потерпілим, та на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на бездіяльність слідчого, що полягає у невизнанні його потерпілим, та на постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді, дане клопотання було розподілено на слідчого суддю ОСОБА_5 .

У судовому засіданні 08.12.2021 року заявник ОСОБА_3 заявив відвід слідчому судді ОСОБА_5 , який мотивував тим, що ОСОБА_5 є суддею Ужгородського міськрайонного суду, а скарга стосується суддів цього суду.

Відповідно до ч.1ст. 81 КПК України, заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_5 передано на розгляд іншому судді, визначеному у порядку встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 заяву про відвід підтримала та просила суд задовольнити заявлений ОСОБА_3 слідчому судді ОСОБА_5 відвід. Зазначивши, що для відводу слідчого судді наявні підстави, визначені п.4 ч.1 ст.75 КПК України, а саме у заявника наявні сумніви у неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 при розгляді його скарги, оскільки існує солідарність та корпоративність між суддями Ужгородського міськрайонного суду.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав позицію свого представника та просив суд задовольнити заявлений ним відвід слідчому судді ОСОБА_5 , оскільки кримінальне провадження у якому оскаржується бездіяльність слідчого стосується суддів Ужгородського міськрайонного суду.

Заслухавши думку заявника ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , суд не вбачає підстав для задоволення заявленого відводу виходячи з наступного.

Статтею 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Як встановлено зі змісту заявленої у судовому засіданні заяви про відвід, ОСОБА_3 заявляє відвід слідчому судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_5 з тих підстав, що скарга стосується суддів Ужгородського міськрайонного суду, а слідчий суддя ОСОБА_5 є суддею цього суду, а тому ця обставина на його думку викликає сумнів у неупередженості слідчого судді.

Згідно з ч.4 ст. 80 КПК України заяви про відвід подаються одразу після встановлення підстав такого відводу.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

При вирішенні заявленого відводу суд виходить з того, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Отже, слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
При з`ясуванні основних критеріїв неупередженості суд керується джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява N33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII) зазначив, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.
На існування презумпції неупередженості судді вказував Європейський суд з прав людинитакож у справі «Хаушильд проти Данії» у якому зазначив, що суддя вважається неупередженим, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому, враховується думка сторін, однак вирішальним є результат об`єктивної перевірки.

У рішенні у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Частиною п`ятою статті 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Проте, заявлений заявником ОСОБА_3 відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про упередженість слідчого судді ОСОБА_5 при розгляді скарги ОСОБА_3 , як не містить і інших, визначених ст. 75, 76 КК України, підстав, які унеможливлюють участь слідчого судді у розгляді провадження за його скаргою.

Таким чином на даний час відсутні підстави для задоволення заяви про відвід слідчому судді ОСОБА_5 , а тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 369, 371, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 , у справі з розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, що полягає у невизнанні потерпілим, та на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1