Справа № 487/2523/18
Провадження № 1-в/487/139/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 року

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , засудженої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Миколаєва клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання
В С Т А Н О В И В :
28.12.2020року вироком Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_4 засуджена за ст. 117 КК України до 2 років позбавлення волі.
06.09.2021року до Заводського районного суду м.Миколаєва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про звільнення останньої від відбування покарання на підставі ст. 83 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити у його задоволенні.
Вислухавши думку всіх учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного.
Згідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до положення ч.1 ст.83 КК України засуджених до обмеження волі або позбавлення волі жінок, які стали вагітними або народили дітей під час відбування покарання, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини суд може звільнити від відбування покарання в межах строку , на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною трирічного віку.
Так судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 28.12.2020року засуджена за ст. 117 КК України до 2 років позбавлення волі.
25.01.2021 року нею та захисником ОСОБА_5 було подано апеляційну скаргу на вищезазначений вирок суду.
Відповідно до ухвали Миколаївського апеляційного суду від 26.08.2021року апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5 залишені без задоволення, а вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 28.12.2020 року без змін.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 народила доньку ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 20.05.2021 року Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса).
23.09.2021року на адресу Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області направлено копію вироку Заводського районного суду м.Миколаєва від 28.12.2020 року для його виконання. Між тим даних про початок відбування покарання засудженою до 2 років позбавлення волі ОСОБА_4 матеріали кримінального провадження не містять.
Таким чином судом встановлено, що засуджена за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 28.12.2020року ОСОБА_4 до позбавлення волі на строк 2 роки фактично ще не почала відбувати покарання , народила дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не під час відбування покарання, а тому і не підлягає звільненню від його відбуття, як це передбачено положенням ст. 83 КК України.
З урахуванням вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що на час розгляду даного клопотання підстави для його задоволення відсутні , а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 537, 539, 372 КПК України, -суд
У Х В А Л И В
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з моменту її проголошення до Миколаївського апеляційного суду .
Суддя ОСОБА_1