УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна, по кримінальному провадженню № 0002614 від 07.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням, про арешт майна (відповідно до переліку, зазначеного в клопотанні), тимчасово вилученого 21.09.2021 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлового приміщення ХХVІІ підвалу літ. А-5, яке належить на праві комунальної власності 1/10 територіальній громаді міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, а також на праві приватної власності 9/10 ОСОБА_7 .

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в провадженні СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002614 від 07.12.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у відповідності до ч. 6 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» (далі Закон), в Україні забороняється:

1) проводити азартні ігри та розміщувати гральні заклади на тимчасово окупованій території України;

2) організовувати та проводити азартні ігри особам, які не отримали в установленому законом порядку ліцензії на провадження відповідного виду господарської діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор;

3) організовувати та проводити азартні ігри, що не відповідають вимогам цього Закону, а також поза межами гральних закладів (крім азартних ігор, що проводяться в мережі Інтернет);

4) проводити азартні ігри без використання онлайн-системи організатора азартних ігор, що пов`язана каналами зв`язку із Державною системою онлайн- моніторингу, у випадках, коли використання такої системи є обов`язковим для організатора азартних ігор відповідно до цього Закону;

5) використовувати несертифіковане гральне обладнання для проведення азартних ігор, у випадках, коли Уповноваженим органом встановлена вимога щодо сертифікації такого обладнання.

Відповідно до ст. 38 Закону, організація та проведення азартних ігор на гральних автоматах дозволяється виключно в залах гральних автоматів, у спеціальних гральних зонах, на підставі ліцензії на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор на гральних автоматах та ліцензій на кожен гральний автомат відповідно до цього Закону.

Територією спеціальної гральної зони для розташування залів гральних автоматів вважається:

1) територія готелів (будівлі, комплексу будівель) категорії "три зірки", "чотири зірки" та "п`ять зірок" з номерним фондом не менше 50 (п`ятдесяти) номерів для міста Києва;

2) територія готелів (будівлі, комплексу будівель) категорії "три зірки", "чотири зірки" та "п`ять зірок" з номерним фондом не менше 25 (двадцяти п`яти) номерів для інших населених пунктів.

Залами гральних автоматів вважаються одне або декілька нежитлових приміщень чи їх частина загальною площею не менше 300 (трьохсот) квадратних метрів, що розташовані за однією адресою на території готелів (будівлі, комплексу будівель) категорії "три зірки", "чотири зірки" та "п`ять зірок".

Забороняється розташовувати зали гральних автоматів:

1) безпосередньо у приміщеннях, в яких розміщено органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування;

2) ближче, ніж за 500 (п`ятсот) метрів до дошкільних закладів освіти, закладів загальної середньої освіти, позашкільної, спеціалізованої, професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої освіти;

3) безпосередньо у приміщеннях культових будівель та споруд, а також приміщеннях, що належать релігійним організаціям;

4) у приміщеннях, що належать до житлового фонду, або інших приміщеннях жилих будинків, у тому числі багатоквартирних;

5) в об`єктах незавершеного будівництва, кіосках, навісах і пересувних малих архітектурних формах, інших тимчасових спорудах для провадження підприємницької діяльності;

6) у населених пунктах з населенням менше 10 000 (десять тисяч) осіб.

Категорія готелю підтверджується свідоцтвом про встановлення готелю відповідної категорії.

21.09.2021 року до Відділу поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення від старшого оперуповноваженого управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області про те, що в підвальному приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 17 працює зал ігрових автоматів.

В ході досудового розслідування надійшов рапорт старшого оперуповноваженого стратегічних розслідувань в Запорізькій області про те, що оперативним шляхом було встановлено, що зал гральних автоматів функціонує за адресою: АДРЕСА_1 , розташований в нежитловому приміщенні XXVII підвалу літ. А-5, в якому раніше розташовувалось кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно нежитлове приміщення XXVII підвалу літ. А-5, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на праві комунальної власності 1/10 належить територіальній громаді міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, а також на праві приватної власності 9/10 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2

21.09.2021 року в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено

- системний блок фірми «НР» в корпусі чорного кольору з номером «11»;

- системний блок фірми «НР» в корпусі чорного кольору з номером «10»;

- системний блок фірми «НР» в корпусі чорного кольору з номером «4»;

- системний блок фірми «НР» в корпусі чорного кольору з номером «5»;

- системний блок фірми «НР» в корпусі чорного кольору з номером «8»;

- системний блок фірми «НР» в корпусі чорного кольору з номером «З»;

- ігровий автомат «Multy Hot Spot II»;

- ігровий автомат «Multy Gaminator»;

- ігровий автомат «Lucky Roger»;

- ігровий автомат «Lucky Drink».

На даний час, існує сукупність підстав вважати, що у вилученому майні наявна інформація та відомості, які мають значення для встановлення усіх важливих обставин вчинення даного кримінального правопорушення, має значення речового доказу та з метою його збереження воно підлягає арешту.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення вимог КПК України в частині правового статусу тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, з`ясування об`єктивної істини по справі, слідчий просить накласти арешт на вищевказані речові докази.

У судовому засіданні слідчий та прокурор вимоги клопотання підтримали.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи, що вилучені речі не відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

Вислухавши пояснення, учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи постановлення судом незаконного рішення, тоді як ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Як вбачається зі змісту клопотання та долучених до нього документів, в провадженні СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002614 від 07.12.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

21.09.2021 року в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України та в подальшому на виконання вимог ст. 233 КПК України слідчий звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням.

За результатами проведення обшуку було виявлено та вилучено

- системний блок фірми «НР» в корпусі чорного кольору з номером «11»;

- системний блок фірми «НР» в корпусі чорного кольору з номером «10»;

- системний блок фірми «НР» в корпусі чорного кольору з номером «4»;

- системний блок фірми «НР» в корпусі чорного кольору з номером «5»;

- системний блок фірми «НР» в корпусі чорного кольору з номером «8»;

- системний блок фірми «НР» в корпусі чорного кольору з номером «З»;

- ігровий автомат «Multy Hot Spot II»;

- ігровий автомат «Multy Gaminator»;

- ігровий автомат «Lucky Roger»;

- ігровий автомат «Lucky Drink».

В своєму клопотанні про накладення арешту на майно слідчий зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення збереження речових доказів.

В той же час, клопотання слідчого не містить будь-яких посилань на докази, а матеріали провадження і самих доказів, на підтвердження того, що майно, а саме: системні блоки, вилучені під час проведення 21.09.2021 року обшуку, дійсно відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, речовими доказами, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В клопотанні міститься формальне посилання на те, що вилучені системні блоки містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, проте, конкретно не зазначено, яке саме доказове значення має вищевказане майно, з огляду на правову кваліфікацію правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР.

Тобто, клопотання слідчого, всупереч вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, не містить належного обґрунтування необхідності вказаного арешту.

При цьому, відповідно до вимог ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися зокрема під час обшуку.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Однак, всупереч, вимогам ч. 2 ст. 168 КПК України, така спеціальна процедура щодо вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку органом досудового розслідування не дотримана.

Твердження слідчого про те, що вилучене майно є доказом правопорушення, яке розслідується у даному провадженні - за ч. 1 ст. 203-1 КК України, на думку слідчого судді, є непереконливим, оскільки такий висновок не ґрунтується на матеріалах провадження.

Однак всупереч наведеному, слідчим до клопотання не долучено протокол огляду вилучених системних блоків, та відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що вказане майно використовувалось під час вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР, відповідно до фабули кримінального правопорушення, докази такого матеріали клопотання не містять.

Крім того, для досягнення необхідної мети у кримінальному провадженні слідчий чи прокурор здійснюють копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Слідчому судді не надано доказів, які б підтверджували, що системні блоки, які вилучені під час обшуку за вказаною адресою містять інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні.

Таким чином, наявність одного лише посилання слідчого про відповідність вилученого майна критеріям речового доказу не може свідчити про його відповідність критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Такі міри не є формальними та повинні бути належним чином обґрунтовані, а необхідність їх застосування - доведена суб`єктом звернення перед судом.

При вирішенні питання про арешт, слідчий суддя зобов`язаний виходити із засад розумності, співмірності та доведенні обставин поза розумним сумнівом.

Однак, слідчому судді не надано доказів на підтвердження необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна і справжню необхідність здійснення таких заходів, які обмежують право власності, досягнення завдань кримінального провадження.

З інших, наявних у розпорядженні слідчого судді, матеріалів також не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначені системні блоки.

Викладене дає підстави для висновку, що слідчим, окрім іншого, не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, та не доведено що унаслідок застосування вищевказаного арешту може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Стаття 22 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на вилучені системні блоки, оскільки слідчий не довів, що вказано майно, матиме істотне значення для подальшого розслідування кримінального провадження та не спричинить негативних наслідків для третіх осіб, а втручання держави, за таких обставин не буде надмірним та не призведе до негативних наслідків і тим самим порушуватиме права, гарантовані ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Разом з цим, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання в частині накладення арешту на ігрові автомати «Multy Hot Spot II», «Multy Gaminator», «Lucky Roger», «Lucky Drink» підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Приймаючи до уваги вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна, по кримінальному провадженню № 0002614 від 07.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлового приміщення ХХVІІ підвалу літ. А-5, яке належить на праві комунальної власності 1/10 територіальній громаді міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, а також на праві приватної власності 9/10 ОСОБА_7 , а саме:
Ігровий автомат «Multy Hot Spot II»;
Ігровий автомат «Multy Gaminator»;
Ігровий автомат «Lucky Roger»;
Ігровий автомат «Lucky Drink».
В задоволенні решти клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1