Справа № 504/4046/21
Номер провадження 1-кп/504/519/22
У Х В А Л А
22.02.2022 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000409 від 02.06.2021 року, який надійшов 02.11.2021 року з Доброславської окружної прокуратури Одеської області, за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, відносно якого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.02.2022р.,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000409 від 02.06.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України.
В судовому засіданні прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки строк обраного на досудовому розслідуванні запобіжного заходу спливає, а перебуваючи на волі останній може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити або спотворити будь-яку із речей та доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Захисник-адвокат ОСОБА_7 пояснив, що затримання ОСОБА_6 було проведено незаконно, сам протокол затримання останнього є недопустимим доказом, тому усі докази, зібрані у справі також являються недопустимими. Вважає, що відносно ОСОБА_6 буде ухвалено виправдувальний вирок, вони будуть звертатися до усіх вищих установ і держава буде виплачувати йому кошти за безпідставне утримання ОСОБА_6 під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи, що він безпідставно утримується під вартою. Обшук за місцем мешкання його неповнолітньої дитини проводився незаконно, відносно нього самого було здійснено викрадення та розбій, його били. При затриманні співробітники поліції штовхнули його родичку, внаслідок чого вона отримала травму. Просив суд врахувати, що потерпілі та свідки по справі були допитані, ніхто з них його не впізнав, впливати на свідків він жодним чином не може, тому вважав необхідним змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт за місцем мешкання, оскільки в нього на утриманні перебуває хвора матір.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явилися, однак надали заяви про проведення судових засідань без їх участі.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.11.2021р. відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Надалі, ухвалою від 28.12.2021р. продовжено застосування раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 60 діб, а саме до 26.02.2022р.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, правила поваги свободи особи, приймаючи до уваги, що строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 26.02.2022 р., а до вказаного терміну судове провадження не може бути завершено, суд приходить до наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень.

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого від правосуддя, суд звертає увагу, що ймовірність такої поведінки з боку ОСОБА_6 досить висока, оскільки останній раніше неодноразово судимий, проживає віддалено від місця розташування Комінтернівського районного суду Одеської області, немає підтверджених джерел існування, не працює, не навчається. Офіційних відомостей щодо соціальних зав`язків суду не надано. Дійсним є такий ризик і у розрізі того, що перебуваючи на свободі, будучи обізнаним з санкціями статей, які йому інкримінуються, обвинувачений може переховуватися від суду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо зміни обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту суд виходив з того, що ні обвинуваченим, ні його захисником не надано жодного належного та допустимого доказу, щодо місця перебування під домашнім арештом, відомостей про власників, та згоди власників на перебування ОСОБА_6 під домашнім арештом у даному приміщенні.

Оцінюючи наявність ризику можливого незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, суд виходить з встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків, потерпілого у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Тим самим, наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. На даний час усі свідки кримінального провадження не допитані, а отже заявлений ризик є актуальним.

Стосовно доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не має наміру та не може здійснювати незаконний вплив на свідків, суд зазначає, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є також обґрунтованим, так як обвинувачений з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може підшукати свідків або речові та інші докази, які створять алібі у вчиненні злочинів.

Додатково слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії», «Харченко проти України», «Пунцельт проти Чехії», «Смірнов проти Росії».

Таким чином, ризики, визначені в ухвалі Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.11.2021р. на теперішній час продовжують існувати, окрім ризику можливості незаконно впливати на потерпілих, які вже були допитані в судовому засіданні.

Інші доводи сторони захисту стосовно недопустимості доказів, дотримання процедури проведення затримання та обшуку, спричинення тілесних ушкоджень не є предметом розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Враховуючи, що обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти доведеним ризикам, зважаючи на обставини справи, дані про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331, 371 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», обраний обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін та продовжити його дію на строк до двох місяців, а саме до 23.04.2022 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3