1Справа № 335/4458/21 1-кп/335/549/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , вирішивши питання про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказала про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ризики, встановлені судом під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не відпали та продовжують існувати. Судовий розгляд кримінального провадження триває, судом не допитано одного потерпілого та свідків. Крім того, відносно обвинуваченого у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 185 КК України, вже застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із альтернативою внесення застави, і його було звільнено з-під варти у зв`язку із сплатою суми застави. Разом із тим, після цього обвинувачений знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а відтак відсутні підстави для звільнення обвинуваченого з-під варти, або ж зміни йому запобіжного заходу. До того ж, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за участю невстановленої у ході досудового розслідування особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав думку прокурора та вважав, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти продовження строків тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Зазначили, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де зареєстрований у встановленому законом порядку та проживає разом із матір`ю, яка потребує догляду. Після внесення застави обвинувачений ОСОБА_5 не порушив жодного обов`язку, який визначено слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою з альтернативою внесення застави, з`являвся до слідчого на всі виклики.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження за ч. 2 ст. 186 КК України, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2021 до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 14.06.2021 у підготовчому судовому засіданні застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 12.08.2021 року включно.

Ухвалою суду від 09.08.2021 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 07.10.2021 року включно.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження триває, судом досліджено письмові докази, допитано потерпілого, однак одного із потерпілих не допитано, а також не допитано усіх свідків.

ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із встановлених обставин кримінального провадження, тяжкості інкримінованих обвинуваченому діянь та даних про особу обвинуваченого.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а злочин за ч. 2 ст. 186 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , згідно обвинувального акту вчинено 19.04.2021, тобто у той час коли він був підозрюваним у іншому кримінальному провадженні, та відносно нього було застосовано запобіжний захід у вигляді застави; та згідно обставин, які викладені у обвинувальному акті, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину за попередньою змовою із особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Також, судом враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше неодноразово судимий, відбував покарання у вигляді позбавлення волі, судимість у встановленому законом порядку не погашена, разом із тим знову обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів.

Враховуючи особу обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків, місця роботи, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, обвинувачується у вчиненні злочинів протягом короткого проміжку часу, суд доходить до висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, існують.

При цьому суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 та його поведінка, не дають суду підстав дійти висновку, що обрання відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, буде відповідати меті його застосування та зможе запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, які встановлені судом.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Також, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на якому наполягала сторона захисту, оскільки такий запобіжний захід, на переконання суду, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та не досягне мети обрання запобіжного заходу.

Необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, сторона захисту обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 має намір влаштуватися на роботу, та піклуватися про свою матір. Проте, при застосуванні такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, про який заявлено захисником, обвинувачений буде позбавлений можливості, як влаштуватися роботу, так і належним чином опікуватися матір`ю.

Наведені судом ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Обраний відносно обвинуваченого на досудовому розслідуванні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням строку тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_5 , та його особи не виходить за межі розумного строку.

Застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний захід кореспондується із характером суспільного інтересу, підставами і метою його обрання, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, не надає можливості обвинуваченому перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду.

З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали, і не встановлено обставини, які б давали достатні підстави для зміни чи скасування раніше обраного запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 181, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 19 листопада 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 22 вересня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1