Справа № 953/7462/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. . Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представник потерпілого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши в відкритому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001346 від 03.11.2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді ОСОБА_1 на розгляді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 146 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2021 року міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без змін у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» та продовжено строк тримання його під вартою на 60 днів, тобто до 14.02.2022 року включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб. Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177, 178 КПК України, з метою їх запобігання, а саме: можливості переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу за необґрунтованістю та недоведеності існування ризиків, передбачених кримінально процесуальним законодавством, просили відмовити, також просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених чинним кримінальним процесуальним кодексом України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу передав на розсуд суду, у зв`язку з не ознайомлений з даним клопотанням.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні заявлених клопотань з приводу запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: можливість переховування від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватими у скоєні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливе, а тому, суд продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, суд, з урахуванням вищенаведених ознак, вважає, що будь-які інші альтернативні запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. Однак, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень у справі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та залишення обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи приписи п.1 ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає розміру застави.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 27, 177, 178, 182, 183, 314-317, 331, 369 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» та продовжити строк тримання його під вартою на 60 днів, тобто до 09.04.2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя -