Справа № 303/5600/21
Номер рядка стат. звіту - 387
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2015 року за №0000352 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, уродженця с. Яланець Бершадського району
Вінницької області, жителя
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
колишнього військовослужбовця військової служби за призовом
під час мобілізації, солдата гранатометника 1 гірсько піхотної
роти гірсько піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

з участю : прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час дії особливого періоду, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою ухилитися від проходження військової служби, 30.03.2015 о 09 год. 00 хв. до розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 без поважних причин не з`явився та був відсутній на військовій службі по 20.05.2015, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України тобто нез`явлення вчасно без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби) на службу, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, всі обставини і мотиви, викладені в обвинувальному акті, визнав повністю, від давання детальних показань відмовився, щиро розкаявся.
З додержанням вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України тобто нез`явлення вчасно без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби) на службу, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану є доведеною.
Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
Від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію у 2016 році».
У судовому засіданні захисник підтримав клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника, наслідки застосування відносно нього акта амністії йому роз`яснено.
Прокурор не заперечив проти клопотання про звільнення від відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі акту амністії, оскільки для цього є всі підстави.
Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши надані прокурором матеріали, суд прийшов до наступного.
Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про застосування амністії в Україні», дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнанні винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Злочин у вчиненні якого винен ОСОБА_3 він вчинив до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Згідно посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , довідок від 17.10.2014 р. та від 25.06.2015 р., ОСОБА_3 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях та отримав статус учасника бойових дій.
Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ч.4 ст.86 КК України, ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», щодо застосування відносно ОСОБА_3 амністії, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому є всі підстави для звільнення його від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
На підставі викладеного, керуючись ст.86 КК України, ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного за даним вироком, на підставі ст.2 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1