Справа № 466/7519/20
У Х В А Л А

23 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі колегії суддів:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові об`єднані обвинувальні акти у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340 від 04 червня 2019 року та №0000412 від 20.05.2020 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,-

в с т а н о в и в:

у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_12 заявила клопотання про скасування арешту майна, який накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2020 (справа №461/1287/20, провадження №1-кс/461/3343/20) на транспортний засіб марки «BMW Х3», н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_17 .

В обґрунтування своїх доводів покликається на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2020 на транспортний засіб марки «BMW Х3», н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_17 було накладено арешт. Вважає, що на даний час подальше застосування арешту є безпідставним та незаконним, оскільки арештований автомобіль є власністю ОСОБА_17 , яка не є стороною у кримінальному провадженні, та є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт. Зазначає, що арештований автомобіль вона придбала в Італії та на даний час вона та її чоловік ОСОБА_18 позбавлені можливості зареєструвати даний автомобіль у сервісному центрі у передбаченому законом порядку, та вона змушена додатково сплачувати податок на вказаний автомобіль та штрафні санкції через не ввезення його назад на територію реєстрації в Республіці Італія, тобто у зв`язку з неможливістю завершити реєстрацію даного транспортного засобу ОСОБА_17 змушена нести значні додаткові фінансові витрати. При цьому ОСОБА_17 не є фігурантом даного кримінального провадження, про підозру їй не повідомлялося, а відтак відсутня підстава для накладення арешту. Крім того, після накладення арешту, слідчим не було проведено жодних слідчих та процесуальних дій з участю даного автомобіля, останній не є об`єктом жодної судової експертизи. З огляду на це, ОСОБА_17 , як власник автомобіля обмежена в конституційному праві володіння, користування та розпорядження своїм приватним майном. Водночас, транспортний засіб тривалий час перебуває на стоянці під відкритим небом, що призводить до поступового його руйнування. Зазначає, що вона на вказаний автомобіль не давала дозволу на використання ОСОБА_8 в будь-яких незаконних цілях, та він не є знаряддям злочину, як зазначено в ухвалі про накладення арешту, оскільки з його допомогою не здійснювалося посягання нам об`єкт кримінально-правової охорони. У зв`язку із вищенаведеним просить суд скасувати арешт накладений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2020.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_19 у задоволенні клопотання про скасування арешту майна просив відмовити.

Інші учасники провадження у судовому засіданні заявлене клопотання підтримали.

Дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту рухомого майна, колегія суддів приходить до висновку, що у такому слід відмовити, виходячи з наступного.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2020 накладено арешт на транспортний засіб марки «BMW Х3», н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_17 .

Судом встановлено, що підставою накладення арешту на майно ОСОБА_17 є те, що згаданий автомобіль, який перебуває у користуванні підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має значення речового доказу, оскільки був знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, на вказаному автомобілі підозрюваний як встановлено перевозив психотропну речовину та прекурсор, а також здійснював збут психотропної речовини, що зафіксовано в ході оперативних закупок. Відповідно до ч. 2 ст. 59 КПК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в цьому кодексі.

Відповідно до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. А згідно ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна являється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існують сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, який скасовується у встановленому порядку. Арешт майна допускається з метою: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації майна; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначених у ст. 98 КПК України. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Настання негативних наслідків за результатами накладення арешту на вказане майно для інших осіб не передбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Оскільки, розгляд вказаного кримінального провадження знаходиться на підготовчій стадії, у якому судом ще не визначено порядок і обсяг дослідження доказів, не з`ясовано, що стало підставою для винесення слідчим суддею ухвали про арешт майна, не досліджено протоколи проведення процесуальних дій, що слугували підставою для винесення вказаної ухвали, тому колегія суддів вважає, що клопотання про скасування арешту є передчасним, тому у його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 170, 174 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 , яка представляє інтереси ОСОБА_17 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала є остаточною і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3