Справа № 548/881/17
Провадження №1-кп/548/3/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2021 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000232 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000232 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого заявив клопотання про закриття кримінального провадження № 0000232 від 05.05.2016 року у зв`язку із у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Зазначав, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 05.05.2016 року близько 17 год. 46 хв. він, керуючи автомобілем КІА РІО реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Хорол на вул. Небесної Сотні поблизу буд. № 46-А, виконуючи маневр повороту ліворуч, порушивши вимоги п.п. 10.1 та 10.4 ПДР України, допустив зіткнення із мотоциклом SUZUKI GSX 600 під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, скоївши тим самим кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачення ґрунтувалося на висновках експертів № 311 від 02.09.2016 року та 423 від 14.11.2016 року за результатами проведених автотехнічних експертиз у Полтавському НДЕКЦ МВС України.

Разом з тим, відповідно до ухвали суду, у Національному науковому центрі «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» було проведено судову комплексну транспортно-трасологічну, автотехнічну та дорожньо-технічну експертизу, за результатами проведення якої було складено висновок № 5526/18764 від 22.12.2020 року, відповідно до якого в діях потерпілого ОСОБА_6 також було встановлено невідповідності з вимогами п.п. 12.3, 12.4 ПДР України, а в діях обвинуваченого ОСОБА_4 було встановлення порушення лише одного пункту ПДР - 10.1, який перебуває в причинному зв`язку із настанням ДТП.

При цьому такі невідповідності з вимогами ПДР в діях потерпілого ОСОБА_6 вбачаються за показами обвинуваченого ОСОБА_4 , а також і свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і лише в одному випадку потерпілий ОСОБА_6 залишається «невинуватим» у даній дорожній ситуації - по своїм показам, даним ним під час проведення слідчого експерименту, протокол фіксації проведення якого, на думку сторони захисту є недопустимим доказом, про що заявлялося відповідне клопотання.

Більше того щодо неправдивості показань потерпілого під час проведення слідчого експерименту, дає підстави стверджувати та обставина, що пояснення під час проведення слідчого експерименту потерпілий надавав вже після того, як ознайомився з матеріалами справи, в тому числі і з висновком експерта № 311, за результатами якого, в діях потерпілого також вбачалися невідповідності з вимогами ПДР, що перебували у причинному зв`язку з ДТП.

Крім того, експертами було встановлено, що у організації дорожнього руху на ділянці дороги, де сталася ДТП малися суттєві недоліки у вигляді не встановлення дорожнього знаку, який обмежує швидкість руху транспортних засобів по напрямку руху мотоцикла.

З огляду на вищевикладене, вважає що із обвинувачення має бути виключено посилання на порушення обвинуваченим ОСОБА_4 вимог п. 10.4 ПДР України.

В своєму клопотання захисник наголосив, що оскільки правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 мало місце 05.05.2016, то застосуванню підлягає ч. 1 ст. 286 КК України в редакції, яка діяла станом на дату події, а тому правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 віноситься до кримінальних проступків. Так як з моменту події пройшло більше трьох років, то обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України із закриттям провадження у справі.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав клопотання свого захисника.та пояснив, що розуміє наслідки такого звільнення і не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження відносно нього.

Прокурор проти закриття кримінального провадження за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності не заперечував.

Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши позицію прокурора та дослідивши надані матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст.286 КК України та закриття вказаного кримінального провадження з наступних підстав.

З обвинувального акту вбачається, що 05.05.2016 року близько 17 години 45 хвилин ОСОБА_4 керуючи технічно-справним транспортним засобом «Кіа Ріо» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по вулиці Небесної Сотні в м. Хорол, Полтавської області. Проїжджаючи повз будинок № 46 -А, вулиці Небесної Сотні в м. Хорол під час виконання маневру повороту ліворуч на автостоянку не переконався в безпечності свого маневру, змінив напрямок свого руху ліворуч , чим створив небезпеку для руху водію мотоцикла «Сузукі GSX600» Сапі Вячеславі Миколайовичі, що рухався в зустрічному напрямку прямолінійно та допустив із ним зіткнення.

Вказаними діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п. п. 10.1,10.4 Правила дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2011 року.

п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 10.4 - Перед поворотом праворуч та ліворуч, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 120 від 10.06.2016 року, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Отже ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів і який, згідно обвинувального акту, мав місце 05 травня 2016 року, тобто більше п`яти років тому.

При цьому, твердження захисника про те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні проступку, так як це поліпшує його становище, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

На момент події інститут проступку не був введений в дію і ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні злочину невеликої тяжкості згідно класифікації злочинів передбачених ст. 12 КК України (в редакції КК станом на 05.05.2016), так як санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачала покарання не суворіше ніж позбавлення волі на строк до двох років.

На момент розгляду справи дії передбачені ч. 1 ст. 286 КК України кваліфікуються як нетяжкий злочин згідно ст. 12 КК України, так як санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу більш ніж три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян та обмеження волі.

Тобто в обох проміжках часу дії обвинуваченої кваліфікувались як злочин.

Станом на 05.05.2016 строк давності притягнення до кримінальної відповідальності передбачений ст. 49 КК України для злочинів невеликої тяжкості обмежувався трьома роками і станом на 04.11.2021 строк давності притягнення до кримінальної відповідальності передбачений ст. 49 КК України для нетяжких злочинів за яке передбачено покарання у виді обмеження волі обмежується трьома роками.

Таким чином, визначення виду кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 не поліпшує і не погіршує становище останнього.

Статтею 49 КК України передбачено умови звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 цієї норми у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання менш суворе ніж позбавлення волі строком на два роки, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 4 ст.286 КПКУкраїни кримінальне провадження закривається судом, у тому числі у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Аналізуючи вищевказані норми права в сукупності з обставинами встановленими в судовому засіданні, суд вважає, що клопотання захисника підлягає частковому задоволенню, а обвинувачений звільненню від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження, так як останній обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину за який передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі, з дати подій які інкриміновано пройшло більше п`яти років, обвинувачений надав свою згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності і таке звільнення є не правом, а обов`язком суду в силу приписів ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду

Касаційним кримінальним судом Верховного Суду в постанові від 11.11.2020 № 455/229/17 зроблено висновок, що звільнення від кримінальної відповідальності особи у зв`язку із закінченням строків давності застосовується, незважаючи на невизнання нею своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, а в постанові від 29.07.2021,552/5595/18ККС ВС вказав,що невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Заперечення потерпілого при прийнятті судом рішення про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності з підстав закінчення строків давності не є визначальним

Аналіз вказаних правових позицій в сукупності з вищеописаними нормами права дозволяє прийти до висновку, що під час звільнення від кримінальної відповідальності судом не вирішуються питання, передбачені ч. 1ст. 368 КПК України, а саме: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винна обвинувачена у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачена покаранню за вчинене нею кримінальне правопорушення та інше, так як ці обставини можуть бути вирішені лише при ухваленні вироку після розгляду справи по суті.

Вирішуючи долю цивільного позову, суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 129 КПК України передбачено, що цивільний позов може бути вирішений лише у випадках ухвалення обвинувального вироку чи постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

ККС ВС у своїй постанові від 15.01.2019 № 185/442/16-к вказав, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті.

Таким чином, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , залишити без розгляду, роз`яснивши йому право звернутись з таким позовом в порядку цивільного судочинства.

В частині клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про виключення із обвинувачення посилання на порушення ОСОБА_4 п. 10.4 ПДР України, слід відмовити з тих підстав, що суд позбавлений можливості змінювати фактичні обставини справи та формулювання обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 219, 284, 286, 290, 314, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-задовольнити частково.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Червоний Жовтень, Єнаківського району Донецької області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, пенсіонера, раніше не судимого, від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ч.1ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєструдосудових розслідувань за № 0000232 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В іншій частині клопотання відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому право звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд Полтавської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий : ОСОБА_1