Справа №:755/36/22
Провадження №: 1-кс/755/60/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши скаргу представника ОСОБА_3 -адвоката ОСОБА_4 на рішення дізнавача Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002298 від 10.07.2021 року, -

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з вказаною скаргою в якій просить скасувати у кримінальному провадженні №0002298 від 10.07.2021 року постанову дізнавача Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 29.07.2021 року; відвести дізнавача Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 від подальшого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002298 від 10.07.2021 року; зобов?язати уповноважених службових осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві провести процесуальні дії у кримінальному провадженні: змінити правову кваліфікацію кримінального провадження з ч.1 ст.125 КК України на ч.4 ст.296 КК України та доручити організацію проведення досудового розслідування начальнику слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві; вручити пам?ятку про процесуальні права та обов?язки потерпілого і допитати ОСОБА_3 , як потерпілого, щодо вчиненого відносно нього кримінального правопорушення; допитати, як свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; призначити та провести судово-медичну експертизу, для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень заподіяних ОСОБА_3 ; зібрати характеризуючі матеріалі відносно ОСОБА_11 ; вчинити інші необхідні дії спрямовані на встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення та притягнення винних до кримінальної відповідальності; встановити строк проведення зазначених дій та повідомлення потерпілого та його представника про їх результати в межах 10 днів з часу отримання Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ухвали суду.
У судове засідання учасники кримінального провадження не з?явилися, адвокат ОСОБА_4 просив скаргу задовольнити у його відсутність, дізнавач Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 просив розглядати скаргу у його відсутність.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.
Статтею 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Крім того, згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Також у ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Як вбачається з матеріалів скарги, у провадженні Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебували матеріали кримінального провадження за №0002298 від 10.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
За результатами досудового розслідування, 29.07.2021 року дізнавач Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження, у зв?язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Постанова обґрунтована тим, що при відпрацюванні даного матеріалу та перевірці осіб, раніше причетних до аналогічного виду злочинів, встановити особу, яка наносила тілесні ушкодження, не вдалось можливим. Крім того, ОСОБА_3 не звернувся до бюро судово-медичних експертиз, у зв?язку із чим встановити наявність та ступінь тяжкості виявлених тілесних ушкоджень не вдалось можливим.
Слідчий суддя, аналізуючи доводи особи, яка подала скаргу про невідповідність положенням КПК України рішення дізнавача про закриття провадження, враховує наступне.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Із норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
У той же час, відповідно до вимог ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до положень ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У свою чергу, дізнавач, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
Із положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Проте, обставини, викладені у заяві особи, яка подала скаргу, не в повній мірі стали предметом контролю дізнавача при проведенні досудового розслідування, оскільки постанова дізнавача про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто суб`єктом оскарження не надано обґрунтовані відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Тобто, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року /ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України/.
За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга у цій частині підлягає задоволенню, а постанова дізнавача скасуванню.
Щодо вимоги про відвід дізнавача Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 від подальшого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002298 від 10.07.2021 року, то статтею 77 КПК України встановлено вичерпний перелік підстав для відводу прокурора, слідчого, дізнавача, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості дізнавача ОСОБА_5 , а також інші підстави передбачені ст.77 КПК України, під час розгляду заяви не встановлені.
Що стосується вимог адвоката ОСОБА_12 про зобов?язання уповноважених службових осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві провести процесуальні дії у кримінальному провадженні: змінити правову кваліфікацію кримінального провадження з ч.1 ст.125 КК України на ч.4 ст.296 КК України та доручити організацію проведення досудового розслідування начальнику слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві; змінити правову кваліфікацію кримінального провадження з ч.1 ст.125 КК України на ч.4 ст.296 КК України та доручити організацію проведення досудового розслідування начальнику слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві; вручити пам?ятку про процесуальні права та обов?язки потерпілого і допитати ОСОБА_3 , як потерпілого, щодо вчиненого відносно нього кримінального правопорушення; допитати, як свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; призначити та провести судово-медичну експертизу, для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень заподіяних ОСОБА_3 ; зібрати характеризуючі матеріалі відносно ОСОБА_11 ; вчинити інші необхідні дії спрямовані на встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення та притягнення винних до кримінальної відповідальності, то слідчий суддя приходить до наступного.
Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні /п.18 ч.1 ст.3 КПК України/.
До компетенції слідчого судді за Кримінальним процесуальним кодексом України належать три групи питань: розгляд клопотань та надання дозволу на проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, які обмежують права і свободи людини та контроль за їх провадженням; надання дозволу на застосування та контроль застосування запобіжних та інших заходів кримінально-процесуального примусу; розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення органів досудового розслідування та прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий, дізнавач зобов?язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Також, положення ч.1 ст.214 КПК зобов`язують прокурора, слідчого, дізнавача невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести до ЄРДР відповідні відомості та розпочати розслідування.

Положення ст.214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Таким чином, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.
Системний аналіз положень статей 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Виклад фактичних обставин справи це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено), які мають кримінально-правове значення та в системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину.
Формула кваліфікації це сукупність буквених (літерних) і цифрових позначень, які вказують на кримінально-правові норми (статті, їх частини та пункти), що підлягають застосуванню. Вона дає відповідь на запитання: чи має діяння склад злочину і якою саме статтею кримінального закону він передбачений.
Значення формули кваліфікації полягає в тому, що за її допомогою можна здійснити стисле й точне посилання на закон про кримінальну відповідальність.
Юридичне формулювання обвинувачення це, за суттю, юридична «розшифровка» і конкретизація формули кваліфікації. Іншими словами, це словесне посилання на ті кримінально-правові норми, які відображені у формулі кваліфікації; юридичні формулювання, що містяться у нормах кримінального закону, який встановлює відповідальність за вчинене посягання. У процесуальних документах, в яких закріплюється результат кваліфікації злочинів, відображається сутність обвинувачення, пред`явленого особі, тобто, вказується, у скоєнні якого злочину обвинувачується особа. Юридичне формулювання обвинувачення описується словами та за допомогою формули кваліфікації.
У той же час, попередня кваліфікація є однією із складових відомостей, які слідчий, прокурор, дізнавач вносить до ЄРДР. У разі наявності підстав, що зумовлюють зміну кваліфікації на стадії досудового слідства, може мати місце доповнення та зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення, а вчиненому діянню буде надана правильна кваліфікація.
Отже, правова кваліфікація дій особи визначається саме дізнавачем, який відповідно до частини 4 статті 40-? КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, виходячи із фактичних обставин, які дійсно свідчать про ознаки певного складу злочину.
Слідчий суддя під час розгляду скарги на дії /бездіяльність/ дізнавача не встановлює обставин можливого кримінального правопорушення, не здійснює його попередньої кваліфікації та не визначає конкретних відомостей, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У даному випадку слідчий суддя при розгляді скарг позбавлений права аналізувати фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, надавати оцінку доказам та зобов?язувати слідчого, дізнавача, прокурора кваліфікувати кримінальне правопорушення за певною статтею кримінального кодексу та зобов?язувати службових осіб змінити фабулу кримінального правопорушення в ЄРДР.
Щодо вимоги про проведення ряду слідчих дій, а саме: вручення пам?ятки про процесуальні права та обов?язки потерпілого та допит потерпілого, допиту свідків, призначення та проведення судово-медичної експертизи, для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, зібрання характеризуючі матеріалі та вчинення інших необхідних дії спрямованих на встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення та притягнення винних до кримінальної відповідальності, також задоволенню не підлягають, оскільки ст.38 КПК України передбачено, що досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою.
Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється /ч.4 ст. 40-? КПК України/.
Крім того, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення /ч. 2 ст. 55 КПК України/.
Також, ч.7 ст.55 КПК України передбачено, що якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. Слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
Також, нормою ст.243 КПК України передбачено, що експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження.
Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Як вбачається із матеріалів скарги адвокатом ОСОБА_13 02.12.2021 року Укрпоштою /798/ направлені клопотання №№К-С-1, 2, 3, 4, 5,6, 7 від 02.12.2021 року про проведення процесуальних дій та витребування доказів, однак згідно матеріалів кримінального провадження дізнавачем ОСОБА_5 , у порядку ст.220 КПК України, клопотання адвоката В. Хавіна №№К-С-1, 2, 3, 4, 5,6, 7 від 02.12.2021 року до цього часу не розглянуті.
Щодо вимоги про встановлення дізнавачу, під час проведення досудового розслідування, строків здійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні та повідомлення потерпілого та його представника про їх результати в межах 10 днів з часу отримання Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ухвали суду, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину /ч.2 ст.219 КПК України/.
Разом із тим, згідно ч.2 ст.28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Відповідно до положень ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Тобто, відповідно до змісту вказаних положень кримінального процесуального Кодексу слідчий суддя вправі встановлювати строки в межах граничного строку, у разі якщо це передбачено КПК України.
Керуючись ст. ст. 214, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу представника ОСОБА_3 -адвоката ОСОБА_4 на рішення дізнавача Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002298 від 10.07.2021 року задовольнити частково.
Скасувати постанову дізнавача Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 29.07.2021 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002298 від 10.07.2021 року.
Зобов`язати дізнавача Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 розглянути клопотання адвоката В. Хавіна №№К-С-1, 2, 3, 4, 5,6, 7 від 02.12.2021 року, у кримінальному провадженні №0002298 від 10.07.2021 року, у порядку ст.220 КПК України.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя