Справа № 496/5065/20
Провадження № 1-кп/496/208/22
У Х В А Л А

17 березня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , - захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Біляївський районний суд Одеської області розглядає вказане кримінальне провадження.
18 березня 2022 року спливає двомісячний термін запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.
Прокурором до суду було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити, так як ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, також прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки під час досудового розслідування оголошувався у розшук, крім того, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, адже обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходів, крім того, стосовно нього розглядається інший обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України. З чого слідує, що більш м`який запобіжний захід виявиться не дієвим.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні просив замінити запобіжний захід на більш м`який, оскільки він батько чотирьох дітей, йому необхідно повернутись додому та захищати свою сім`ю та країну.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою. Обґрунтував своє клопотання тим, що доводи прокурора є формальними, ОСОБА_7 не був затриманим, з`явився до поліції самостійно, від слідства та суду не переховувався, має незадовільний стан здоров`я, є багатодітним батьком, тому з урахуванням становища в країні, йому необхідно вчинити дії щодо забезпечення сім`ї. Крім того, майже усі докази по справі все дослідженні, тому знаходячись не під вартою, обвинувачений не зможе вплинути на покази свідків та потерпілих.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали що додані до клопотання, суд дійшов до наступного висновку.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Приймаючи рішення про можливість продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою суд приймає до уваги, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter проти Austria/;
ризик, що особа порушить громадський порядок / справа Letellier проти France/.
Доцільність продовження строку перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, визначає вірогідність переховування від суду.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно не працевлаштований, немає джерела доходу, а також враховуючи сукупність зазначених ризиків та аргументів, які на даний час не відпали, суд вважає клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Підставою для заміни запобіжного заходу з тримання під вартою ОСОБА_7 на запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою, захисник пов`язує з його станом здоров`я, сімейним станом та введенням воєнного стану в Україні.
Та з матеріалів справи встановлено, що за своїм станом здоров`я ОСОБА_7 може утримуватись в умовах слідчого ізолятора та не потребує термінової госпіталізації, його стан здоров`я задовільний. Підтримання стану здоров`я може виконуватись і в межах закладу обмеження волі (ДУ «Одеській слідчий ізолятор»), що не дає підстав для зміни запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.
Таким чином, захисник обвинуваченого не навів підстав щодо неможливості лікування обвинуваченого в межах ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
У рішенні ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою.
Посилання захисника та обвинуваченого на наявність міцних соціальних зв`язків обвинувачений є багатодітним батьком, суд не приймає до уваги, оскільки це не виправдовує факту скоєння ним тяжкого злочину.
Суд не вбачає підстав для визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_7 так як обвинувачений офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходів. Інших підстав для скасування запобіжного заходу (тримання під вартою) обвинуваченому, у зв`язку з дією режиму воєнного стану, суду не надано.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину та ризики, які на даний час не перестали існувати, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає необхідним продовжити строк запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання даної особи під вартою.
Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 314-315, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 17 березня 2022 року до 16 травня 2022 року, включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст оголошено 21.03.2022 року о 10:00 годині.

Суддя ОСОБА_1