Справа № 487/5877/21
Провадження № 1-кс/487/4845/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2021 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 про відмову у визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000208 від 14.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 про відмову у визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000208 від 14.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України, у якій просив скасувати оскаржувану постанову.
В обґрунтування скарги вказав, що слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000208 від 14.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України. 13.08.2021 року ОСОБА_4 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, в порядку ст.55 КПК України подано заяву про залучення до кримінального провадження № 0000208 в якості потерпілого. 16.08.2021 року слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000208. Вважає вищезазначену постанову слідчого незаконною, оскільки її винесено з порушенням норм кримінального процесуального законодавства.
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути скаргу у його відсутність.
Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати скаргу без його участі, скаргу просив не задовольняти, у зв`язку з тим, що будь-яких відомостей щодо завдання моральної чи матеріальної шкоди ОСОБА_4 не здобуто.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, приходжу до наступного.
Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як було встановлено, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000208 від 14.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України.
Постановою слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 16.08.2021, відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000208 від 14.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України.
Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Положеннями частин 1 та 2 ст.55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим. В такому випадку, оскарженню підлягає саме така постанова на підставі п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Відповідно до вимог ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови.

Постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість визнання особи потерпілою, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Проте, всупереч положенням ст.110 КПК України вказана постанова не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у задоволенні заяви про залучення ОСОБА_4 в якості потерпілого у кримінальному провадженні.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі "Шевченко проти України" розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Потерпілий, на відміну від заявника, має більш широкий спектр процесуальних прав, в тому числі щодо подання доказів на підтвердження факту завдання шкоди, і їх неподання під час звернення з заявою про кримінальне правопорушення не може свідчити про відсутність такої шкоди взагалі чи доказів на її підтвердження.

Дослідивши постанову слідчого ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 16.08.2021 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст. 55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на те, що в ході досудового розслідування будь-яких документів чи інших доказів на підтвердження завдання ОСОБА_4 моральної чи матеріальної шкоди не встановлено, однак на підтвердження вмотивованості постанови слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що заявнику не було завдано шкоди.

За такого, слідчий суддя вважає постанову слідчого від 16.08.2021 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 передчасною та такою, що не дозволяє останньому реалізувати свої процесуальні права та порушує засади кримінального судочинства, насамперед, щодо доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведеності їх переконливості.

За таких обставин скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 55,92-94, 303-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.
Постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 про відмову у визнання потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000208 від 14.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошений 13.09.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1