Провадження №1-кп/761/822/2021
В И Р О К
іменем України

16 вересня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , в приміщенні суду під час відкритого судового засідання щодо розгляду кримінального провадження №0006988 від 24 червня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Малин Житомирської області, громадянина України, неодруженого, працевлаштованого на посаді стропальника в ТОВ «Планета Рейл», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
31.03.2020 Малинським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 15.04.2021 звільнений від основного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку;

11.02.2021 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік та шість місяців, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, яка 13.03.2017 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України (згідно вироку від 11.02.2021), 14 листопада 2019 року, близько 14 години 42 хвилин, знаходячись в приміщенні магазину «Дефакто», за адресою: м. Київ, пл. Майдан Незалежності, 1, у ТЦ «Глобус», звернув свою увагу на торгові полиці із речами, які знаходились у даному магазині. Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи повторно, підійшов до цих торгових полиць із речами, та таємно викрав майно, яке належить ТОВ «ДЕФАКТО РІТЕЙЛ УКРАЇНА», а саме чоловічу куртку «артикул L3364AZ/M», вартістю 1199 гривні 20 коп. (без урахування ПДВ), після чого, тримаючи згадану куртку в руках, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, не розрахувавшись, вийшов з приміщення магазину «Дефакто», однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений продавцем магазину «Дефакто», та в подальшому затриманий.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, беззаперечно підтвердив викладені обставини вчинення злочину, та при цьому пояснив, що 14 листопада 2019 року у денний час намагався викрасти куртку з магазину «Дефакто», за адресою: м. Київ, пл. Майдан Незалежності, 1, у ТЦ «Глобус», однак був помічений працівником даного магазину при виході з нього.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив закінчений замах (виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було завершено з причин, що не залежали від його волі) на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, то такі його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання - його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, в судовому засіданні не встановлено.
Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, сам в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, щиро запевнив про недопустимість буд-яких протиправних вчинків у майбутньому, а тому на думку суду, є можливість не призначати останньому максимальний розмір обраного покарання, яке передбачене у санкції ч. 2 ст. 185 КК України, однак, зважаючи, на те, що ОСОБА_4 є особою з кримінальним досвідом, на переконання суду, є всі підстави для визначення найсуворішого покарання позбавлення волі.

Також, з урахуванням того, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до постановлення вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.02.2021, яким останнього засуджено до покарання у виді обмеження волі строком на один рік та шість місяців, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, то, беручи до уваги позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.11.2020 у справі №185/7034/19, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає необхідним визначити остаточне покарання обвинуваченому шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, враховуючи достатньо молодий вік обвинуваченого ОСОБА_4 , а також те, що матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням, компенсовані потерпілій стороні, а претензії матеріального характеру до обвинуваченого не заявлялись потерпілим (цивільні позови у справі не подавалися), в тому числі потерпіла сторона не зверталась до суду щодо призначення ОСОБА_4 покарання, пов`язаного з ізоляцією останнього від суспільства, суд вважає, що в даному конкретному випадку є можливість його виправлення без відбування покарання, і тому по відношенню до нього застосовує ст. 75 КК України, і викладене, на думку суду, є справедливим а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.02.2021, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили, речі передані на відповідальне зберігання (куртку) вважати повернутими належному володільцю, інші речові докази зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1