Справа № 366/2440/19
Провадження № 1-кп/366/32/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2021 року смт. Іванків
Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання очевидно недопустимим доказів у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Іванківського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
У судовом у засіданні захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами: протоколу проведення слідчого експерименту від 23.07.2019 року, та інших похідних доказів від протоколу слідчого експекрименту, яке мотивовано тим, що при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_4 був у якості свідка, йому не було роз`яснено його конституційні права, як свідка, не роз`яснено право на захист та не запропоновано скористатись послугами захисника, а що саме головне після проведення слідчого експерименту зі ОСОБА_4 у статусі свідка, через 2 місяці, ОСОБА_4 , змінив свій статус на підозрюваного, крім того, ще до отримання висновку автотехнічної експертизи, а отже і всі зазначені докази отримані з порушеннями норм КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника, просить його задовольнити. Захисник обвинуваченого також підтримує клопотання.
Прокурор вважає клопотання передчасним, просить відмовити в його задоволенні.
Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши зміст клопотання та заперечень проти нього, прийшов до такого висновку.
Відповідно до ст. 89КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Так, заявлені в клопотанні докази, що просить визнати недопустимими адвокат можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду надісланого обвинувачення, шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження.
Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
Очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх із взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість, а тому у задоволенні клопотання суд відмовляє.
На підставі викладеного, керуючись ст. 89 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про очевидну недопустимість доказів у кримінальному провадженні.
Вирішити клопотання захисника щодо недопустимості вказаних доказів в порядку, визначеному ч. 1 ст. 89 КПК України, під час їх оцінки в нарадчій кімнаті з урахуванням всіх досліджених судом доказів під час ухвалення судового рішення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1