У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2212/21
Номер провадження 1-в/184/117/21

10 листопада 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції подання начальника Державної установи «Покровський виправний центр (№79)», узгоджене головою спостережної комісії виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області, про умовно-дострокове звільнення засудженої: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, освіта середньо-спеціальна, до засудження працювала приватним підприємцем, вдова, до засудження мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму.

засудженої: 26.04.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.04.2016 року зарахувати строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з 29.07.2012р. по 07.08.2012р., та з 06.07.2014р. по 10.07.2014р., у строк покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2013 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч.5 с.72 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.02.2021 року замінити не відбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на 02 роки 07 місяців, на більш м`який вид покарання, у вигляді обмеження волі.

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

представника ПВЦ-79 ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

До Орджонікідзевського міського суду надійшло подання начальника Державної установи «Покровський виправний центр (№79)», погоджене головою спостережної комісії виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_3 на підставі ст.81 КК України.

В обґрунтування подання начальник установи посилається на те, що засуджена за час відбування покарання довела своє виправлення, оскільки характеризується позитивно, дотримується правил внутрішнього розпорядку, виконує всі законні вимоги адміністрації, за час відбування в ПВЦ№79 має одне заохочення, стягнень не має, норми виробітку виконує на високому рівні, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, згідно ст. 81 КК України.

В судовому засіданні представник ПВЦ-79 подання підтримала та просила задовольнити з викладених у ньому підстав. Крім того вказала на те, що за весь час відбування покарання у ПВЦ-79 засуджена сумлінно ставиться до виконуваної нею роботи, жодних зауважень ні до поведінки, ні до праці засудженої у адміністрації установи немає.

Засуджена підтримала подання у повному обсязі та просила його задовольнити, оскільки за час відбування покарання поведінка у неї зразкова, жодних зауважень від адміністрації установи до неї немає, до праці ставиться сумлінно та виконує усі вимоги персоналу установи. Крім того зазначила, що у вчиненому злочині вона щиро розкаялася, усвідомила протиправність своєї поведінки та наслідки вчиненого злочину.

У судовому засіданні прокурор у задоволенні вищевказаного подання просив відмовити посилаючись на те, що ОСОБА_3 відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.02.2021 року замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`який вид покарання, у вигляді обмеження волі з відбуттям покарання у виправному центрі. Таким чином, згідно п.8 ст.154 КВК України засуджена ОСОБА_3 може бути представлена до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі, а тому підстави для її умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відсутні. Також, зазначив, що в зв`язку з застосуванням до засудженої положень ст. 82 КК України, а саме заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, заходи заохочення у виді «подяк», застосовані до засудженої за попередніми установами відбуття покарання вже були враховані судом при постановленні ухвали Заводським районним судом м. Дніпродзержинська від 15.02.2021 року. При цьому, перебування засудженої в ДУ ПВЦ № 79 не тривалий період часу (не повні 8 місяців), наявність у засудженої лише одного заохочення, наданого в ДУ ПВЦ № 79 незадовго до моменту звернення адміністрації установи з вказаним поданням до суду, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, значної частини невідбутого строку покарання (1 рік 9 місяців 4 дні), відсутність стовідсоткової норми виробітку не свідчить про наявність у засудженої сумлінної поведінки і ставлення до праці, що в свою чергу унеможливлює, на цей час, застосування до ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Розглянувши подання ДУ "Покровський виправний центр (№79)", заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 засуджена 26.04.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.04.2016 року постановлено зарахувати строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з 29.07.2012р. по 07.08.2012р., та з 06.07.2014р. по 10.07.2014р., у строк покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2013 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч.5 с.72 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.02.2021 року замінено не відбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на 02 роки 07 місяців, на більш м`який вид покарання, у вигляді обмеження волі.

До Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» прибула 15.03.2021 року із Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)», де характеризувалась позитивно, мала одне заохочення, стягнень не мала.

29.03.2021 року розглядалось питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст.81 Кримінального кодексу України. Комісією установи прийнято рішення відмовити в умовно-достроковому звільненні (протокол № 10 від 29.03.2021 року).

Відповідно до подання та наданої ДУ ПВЦ № 79 характеристики на засуджену, остання характеризується позитивно, має одне заохочення яке надано 13.10.2021року, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, виконує роботи із самообслуговування, бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, тощо.

У відповідності до приписів ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочину за ч.1 ст.115 КК України, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких.

Не відбутий строк покарання ОСОБА_3 станом на 10.11.2021 року становить 1 рік 9 місяців 5 днів.

Разом з тим, суд зауважує, що однією із найосновніших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є наявність даних, які свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України), а не лише фактичне відбуття обумовленого статтею 81 КК України строку покарання.

Так, згідно матеріалів справи встановлено, що засуджена ОСОБА_3 відбуває покарання в умовах ДУ ПВЦ № 79 починаючи з 15.03.2021року, тобто не повні 8 місяців. За цей час засуджена була заохочена адміністрацією установи один раз, при цьому захід заохочення застосовано лише 13.10.2021, тобто незадовго до звернення адміністрації установи до суду з вказаним поданням. Заходи заохочення, застосовані до ОСОБА_3 за попередніми установами виконання покарань ( ДУ ПВК № 142 4, ДУ КВК № 34 1) вже були враховані Заводським районним судом м. Дніпродзержинська при застосуванні 15.02.2021 до засудженої вимог ст. 82 КК України та заміни їй невідбутого покарання у виді позбавлення волі більш м`яким на обмеження волі. Також, за весь період відбуття покарання до засудженої застосовувались не лише заходи заохочення, а і заходи стягнення у вигляді оголошеної догани, зокрема 15.01.2014 в ДУ ПВК № 142 яке хоч і погашено, проте свідчить про схильність засудженої до протиправної поведінки пов`язаної з порушенням умов та режиму відбування покарання.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що за такий нетривалий період часу перебування засудженої в умовах ДУ ПВЦ № 79, наявність лише одного заохочення, яке застосовано до засудженої 13.10.2021, тобто незадовго до звернення адміністрації установи до суду з поданням про її умовно-дострокове звільнення позитивний висновок адміністрації установи з вказаного питання є передчасним. Мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, станом на час розгляду справи, відносно ОСОБА_3 ще не досягнуто.

Про вказані обставини свідчать відомості щоденника індивідуальної роботи із засудженою ОСОБА_3 , дослідженого під час судового розгляду, відповідно до якого начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ ПВЦ № 79 ОСОБА_6 15.09.2021 проведено «позачергову» оцінку ступеня виправлення засудженої та зроблено висновок, що засуджена лише «стає на шлях виправлення» із середнім балом «задовільно» з відповідним обгрунтуванням. Після цього, через місяць, а саме 19.10.2021 вже іншим начальником відділення ДУ ПВЦ № 79 ОСОБА_7 проведено «чергову» оцінку ступеня виправлення засудженої ОСОБА_3 , відповідно до якої зроблено висновок, що засуджена вже «довела своє виправлення» із середнім балом «добре». Таким чином, начальнику відділення ДУ ПВЦ № 79 ОСОБА_7 вистачило лише місяця для твердого переконання, що засуджена ОСОБА_3 довела своє виправлення, що є сумнівним.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, суд враховує, що Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засуджених ст.81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, від виправлення засуджених.

Отже, враховуючи, що середній бал «добре» з висновком «довела своє виправлення» засуджена отримала незадовго до звернення ПВЦ -79 із відповідним поданням до суду, суд прийшов до переконання, що такий короткий проміжок часу є недостатнім для того, щоб переконатись у дійсному виправленні засудженої, а не її пристосуванні до ситуації з метою застосування до неї положень ст. 81 КК України.

Крім того, суд приймає до уваги відсутність у засудженої стовідсоткової норми виробітку за результатами залучення її до суспільно-корисної праці в ДУ ПВЦ № 79, які не можуть свідчити про сумлінне ставлення до праці, тяжкість вчиненого злочину, значну частину невідбутого строку покарання (1 рік 9 місяців 4 дні), що в свою чергу унеможливлює, на цей час, застосування до ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім того, відповідно до п. 8 ст. 154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.02.2021 року замінено не відбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на 02 роки 07 місяців, на більш м`який вид покарання, у вигляді обмеження волі, з подальшим відбуттям покарання у виправному центрі, а календарний рік з часу заміни покарання не минув, як того вимагає норма п.8 ст.154 КВК України, тому підстав для умовно-дострокового її звільнення від відбування покарання поки, що суд не вбачає.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подання начальника Державної установи "Покровський виправний центр (№79)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженої ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537539 КПК України, суд, -

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1