ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1590/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №315/904/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 липня 2021 року про продовження терміну дії запобіжного заходу щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахтарськ Донецької області, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду на 60 днів продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Посилаючись на наявність соціальних зв`язків та місця постійного проживання, обвинувачений просив оскаржувану ухвалу районного суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначав, що зізнання у вчиненні злочину підписав під впливом працівників поліції, а твердження прокурора та потерпілого щодо існування ризику його переховування від суду у разі звільнення з-під варти є безпідставними та обумовлені наявністю зговору вказаних осіб проти обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З наданих матеріалів справи вбачається, що в провадженні Оріхівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням його у вчиненні передбаченого ч.3 ст.185 КК злочину.

В підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд в оскаржуваній ухвалі посилався на існування ризиків переховування ОСОБА_8 від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до шести років. Вказане дає достатні підстави вважати, що опинившись на свободі ОСОБА_8 може переховуватись від суду з метою уникнення від призначеного йому покарання, у разі визнання його винуватим.

Судовий розгляд кримінального провадження по суті ще не розпочато, потерпілі та свідки судом не допитані, що є достатньою підставою стверджувати про існування ризику впливу обвинуваченого на вказаних осіб, з метою зміни ними показів в суді, що у подальшому матиме значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та прийняття законного та справедливого рішення.

Окрім того, обвинувачений ніде не працює, що свідчить про відсутність в нього постійного джерела доходу, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, обвинувачується у скоєнні чотирьох епізодів нових злочинних дій вчинених з корисливих мотивів, впродовж перших трьох місяців перебування на свободі, з моменту звільнення з місць позбавлення волі. Зазначені обставини вказують, що тривалий термін ізоляції ОСОБА_8 від суспільства не призвів до його виправлення та є достатніми для висновку щодо доведеності існування ризику подальшої його протиправної поведінки, а відтак, і вчинення нових кримінальних правопорушень.

Зазначені обставини в сукупності дають підстави вважати, що існування визначених прокурором у клопотанні ризиків є виправданим, а висновки районного суду з цього приводу вірними та обґрунтованими.

А тому, зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_8 перебувати на волі.

Отже, з огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, його характеру та тяжкість, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, районний суд правильно визначився з тим, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на наявність в нього сім`ї, яка складається з цивільної дружини та її дітей, а також постійного фактичного місця проживання не є достатніми підставами для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як він того вимагав. Адже встановлені у даному провадженні обставини свідчать про те, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Твердження апелянта з приводу застосування відносно нього працівниками поліції заходів фізичного впливу, що призвело до зізнання ним у вчиненні інкримінованих злочинів, колегія суддів сприймає критично, оскільки вказане є предметом перевірки в ході судового розгляду та має бути підтверджено достатніми доказами.

Не є суттєвими і інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки не спростовують правильності висновків суду, є неспроможними та недостатніми для їх задоволення.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже колегія суддів, дослідивши всі доводи апеляційної скарги, матеріали провадження, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б зумовлювали безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 липня 2021 року щодо нього залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 22.09.2021 Справа № 315/904/21