ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 679/405/20

Провадження № 11-кп/4820/151/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 вересня 2021 року,

В с т а н о в и л а :
Вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 вересня 2021 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липове Талалаївського району Чернігівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30.04.2021 року до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 28.09.2021 року.
Питання речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувано ОСОБА_7 в строк покарання попереднє ув`язнення з 13.12.2019 року до 07.10.2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Як вбачається з вироку, 10.12.2019 року ОСОБА_7 в м. Нетішин Хмельницької області, перебуваючи з 20 години 00 хвилин у приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , у присутності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає у вказаній кімнаті, спільно із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вживали алкогольні напої.
Близько 20 години 50 хвилин вході розпиття алкогольних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , на ґрунті особисто неприязних відносин почалася суперечка.
Під час даної суперечки в ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та був обурений словами і поведінкою ОСОБА_9 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на його вбивство.
Тому, з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на умисне вбивство, ОСОБА_7 , з метою відшукання знаряддя для вчинення вбивства, відійшов від столу за яким розпивали алкогольні напої, до кухонного столу, у вищезазначеній кімнаті гуртожитку, де з підставки для столових приборів взяв кухонній ніж, та будучи обізнаним про підвищені травматичні властивості ножа, усвідомлюючи, що ним можна заподіяти смерть іншій людині, утримуючи ніж у правій руці, підійшов до ОСОБА_9 , який побачивши ніж, підвівся із стільця.
Надалі, ОСОБА_7 , який стояв перед потерпілим у кімнаті, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, з прикладанням сили, цілеспрямовано, з метою вбивства потерпілого, наніс один удар вістрям леза ножа, в передню поверхню шиї справа потерпілого ОСОБА_9 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді: дотичної колото-різаної рани лівої щоки, яка відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості; колото-різаної рани передньої поверхні шиї справа, з ушкодженням зовнішньої яремної вени та глибиною раневого каналу 6 см, яка відноситься до категорії тяжкого ступеня, за кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння, та у випадку не надання медичної допомоги у звичному перебігу, може спричинити смерть потерпілого.
Після нанесеного удару, потерпілий ОСОБА_9 відштовхнув від себе ОСОБА_7 та з метою врятування власного життя, стискаючи рану на шиї, втік з кімнати від ОСОБА_7 , на перший поверх гуртожитку, де його виявила працівниця гуртожитку та викликала медичних працівників, які госпіталізували потерпілого до лікарні м.Нетішин, де йому вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу та життя ОСОБА_9 було врятовано.
Таким чином, внаслідок втечі потерпілого ОСОБА_9 та надання йому своєчасної медичної допомоги, ОСОБА_7 , не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для вбивства ОСОБА_9 до кінця.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 змінити, визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосувати ч.1 ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найвищої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.121 КК України, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї статті.
Вважає, що висновки суду викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, правовій позиції Верховного суду, висновкам ЄСПЛ.

Вказує, що вина його підзахисного у вчиненні інкримінованого правопорушення не доведена та дії останнього кваліфіковані не правильно. ОСОБА_7 не мав умислу на заподіяння потерпілому ані смерті, ані тяжких тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 визнає свою вину у нанесенні тілесних ушкоджень для потерпілого, розкаюється у вчиненому та готовий нести покарання.

Зазначає, що наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_7 , наносячи удар ножем, розраховував на такі можливі, наслідки, як поранення потерпілого, від чого його здоров`ю буде спричинено шкоду, і хоча не бажав, але свідомо припускав можливість їх настання. При чому тяжкість цих наслідків у свідомості ОСОБА_7 не була конкретизована, тобто він діяв із невизначеним та непрямим умислом. Вказує, що є всі підстави констатувати наявність непрямого умислу в діях обвинуваченого щодо спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, за якого особа хоча не бажає спричинити шкоди здоров`ю потерпілого, але свідомо припускає можливість спричинення такої шкоди, однак при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкості цієї шкоди. У таких випадках особа має відповідати за той результат своїх дій (завдану шкоду), який фактично було заподіяно, тобто за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Сторона захисту вважає, що у вироку суду не доведено достовірними, належними та допустимими доказами, що обвинувачений, завдавши потерпілому удар, діяв з метою заподіяння останньому смерті, та передбачав настання такого наслідку, а також бажав настання смерті або свідомо припускав її настання, отже не доведено наявності у обвинуваченого суб`єктивної сторони умисного вбивства, а саме, умислу на заподіяння потерпілому смерті.

Також зазначає, що судом при винесені вироку неправильно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність. При призначені покарання судом не встановлені підстави для застосування ч. 1 ст. 69 КК України.

Судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , що не відповідає дійсним обставинам справи. ОСОБА_7 - активно сприяв розкриттю злочину, критично оцінив свою протиправну поведінку, визнав свою вину і готовий нести кримінальну відповідальність за вчинене, тобто він щиро розкаявся. Іншими обставини, що пом`якшують вину ОСОБА_11 , є відсутність тяжких наслідків для потерпілого, відсутність претензій зі сторони потерпілого, молодий вік обвинуваченого, наявність на його утриманні малолітньої дитини. Також, обставиною, що пом`якшують вину ОСОБА_11 , є вчинення злочину вперше, так як на момент його вчинення він в силу ст. 89 КК України був таким, що не мав судимості.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій за ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, тобто у вчиненні злочину, за який він засуджений, за наведених в вироку обставин підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.
Дії ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, як незакінчений замах на вбивство, тобто у незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину визнав частково і виключно тільки в частині нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки умислу вбивати ОСОБА_9 в нього не було. Вказував, що 09.12.2019 року він посварився із ОСОБА_9 , а на наступний день потерпілий прийшов до нього додому щоб вибачитися перед ним і запропонував випити алкогольних напоїв. Після такої пропозиції потерпілого він пішов з ним до гуртожитку №6 в кімнату № НОМЕР_1 . Вже в кімнаті ОСОБА_9 почав висловлюватися до нього словами нецензурної лайки і поводив себе негативно. Коли вони спілкувалися за столом то потерпілий сильно сп`янів та перестав контролювати свої висловлювання. Після того, як вони допивали алкогольні напої, то він із іншим другом ОСОБА_12 почав збиратися додому. Зазначав, що вдягнутим він пішов нарізати закуску для того щоб допити алкоголь, який залишився, після чого вони допили цей алкоголь. Потім він сказав ОСОБА_9 , що він не хоче більше з ним бачитися, оскільки вважає його неадекватним. І після його слів потерпілий почав образливо говорити, кричати до нього і він не контролювавши свої дії зробив удар ножем для потерпілого.
Суд першої інстанції повною мірою перевірив такі твердження обвинуваченого, навів спростування таких доводів обвинуваченого, з якими погоджується колегія суддів, позаяк такі доводи обвинуваченого, на переконання апеляційного суду, вказують про намагання обвинуваченого уникнути настання відповідальності за вчинене.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України підтверджується наступними доказами, які дослідженні судом першої інстанції, яким суд дав вірну оцінку з якою погоджується колегія суддів, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який показував в суді першої інстанції, що він прийшов до свого товариша ОСОБА_7 випити алкогольних напоїв, тому, що напередодні з ним посварився і вирішив загладити ситуацію, запросивши його в 6 гуртожиток в кімнату свого знайомого. Крім нього та обвинуваченого з ними був ОСОБА_13 і ще один друг ОСОБА_7 - ОСОБА_14 . Вказує на те, що під час розпивання алкогольних напоїв між ними виник конфлікт, тому що були дуже п`яні. Після цього ОСОБА_7 взяв в руки ножа, а він став на ноги в повній ріст і вони щось між собою говорили. А через деякий час ОСОБА_7 вдарив його ножем, який тримав у руках. Після такого вчинку обвинуваченого він вибив ніж з його рук та побіг на перший поверх де була вахтерка. В подальшому вахтеркою було викликано швидку медичну допомогу та поліцію. Також зазначив, що в той момент в нього була лише одна думка - вижити.
- показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_8 , який вказував, що він є товаришем потерпілого і близько 22 години потерпілий ОСОБА_9 прийшов до нього та попросив, щоб він впустив до нього в кімнату обвинуваченого та його друга. Потім під час розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_9 та ОСОБА_7 посварилися, після чого обвинувачений взяв в руки ніж, а потерпілий став і сказав, що він не вірить, що він його вдарить ножем. Після слів потерпілого, обвинувачений вдарив ножем потерпілого в шию, а потім ОСОБА_9 побіг на перший поверх, в подальшому обвинувачений зі своїм другом забрали коньяк зі столу, друг обвинуваченого наніс йому декілька ударів кулаками і вони пішли на перший поверх. Також зазначив, що він не вживав алкогольних напоїв, оскільки зранку мав іти на роботу;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в суді першої інстанції пояснювала, що 10.12.2019 року в гуртожитку АДРЕСА_3 , в кімнаті № НОМЕР_1 ОСОБА_9 зайшов о 19 год. 45 хв., а ОСОБА_7 зайшов о 20 год. 00 хв. з ОСОБА_10 Вказувала, що приблизно через одну годину по сходовій клітці збіг ОСОБА_9 . Зазначала, що побачила, що для потерпілого необхідна медична допомога, тому що з його шиї текла кров. Вказувала, що відразу викликала швидку медичну допомогу і вже через 5 хв. працівники медичної допомоги були в гуртожитку і надали допомогу для потерпілого. А ОСОБА_7 та ОСОБА_10 забрали працівники поліції, які приїхали через декілька хвилин за викликом швидкої медичної допомоги;
- показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_16 , який вказував, що він був на чергуванні та отримав виклик від швидкої медичної допомоги, що в гуртожитку №6 в чоловіка є ножові поранення. Приїхавши на місце події побачили потерпілого ОСОБА_9 , якому надавали медичну допомогу, останній повідомив, що ОСОБА_7 хотів позбавити його життя. У відділенні поліції ОСОБА_7 говорив, що вб`є ОСОБА_9 Вкаував, що обвинувачений був знервований, збуджений та п`яний, а погрози до потерпілого були різкими та переконливими;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в суді першої інстанції вказував, що він є товаришем ОСОБА_7 і що в грудні місяці 2019 року він зайшов до ОСОБА_17 , а через деякий час прийшов потерпілий та запропонував випити алкогольних напоїв і тоді разом вони пішли в 6 гуртожиток. Після вживання алкогольних напоїв потерпілий почав поводити себе агресивно, а саме: голосно вмикав музику і чіплявся до обвинуваченого. Вказував, що нанесення удару обвинуваченим він не бачив. Зазначав, що все це сталося, тоді коли вони вже ішли додому, у зв`язку із неадекватною поведінкою потерпілого.
Також винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується письмовими документами:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.12.2019 року №0000340 про реєстрацію кримінального провадження за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, шо стало підставою для збирання доказів по даному кримінальному провадженню (т.3 а.кп.1-2);
- рапортом старшого чергового інспектора Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_18 від 10.12.2019 року про прийняття повідомлення від працівника швидкої медичної допомоги про те, що приймального відділення доставлено ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення правої бокової поверхні шиї (т.3 а.кп.3-6);
- письмової заявою ОСОБА_8 про надання добровільної згоди на огляд кімнати АДРЕСА_2 (т.3 а.кп.13-14);
- протоколом огляду місця події від 11.12.2019 року, згідно даних якого було оглянуто місце вчинення злочину, а саме: кімнату № НОМЕР_1 , яка розташована на 8 поверсі будівлі АДРЕСА_4 . Під час огляду в кімнаті було проведено змиви плям речовини бурого кольору та виявлено кухонний ніж, на якому на поверхні леза наявні нашарування речовини бурого кольору побідної до крові (т.3 а.кп.15-35);
- письмовою заявою ОСОБА_8 від 11.12.2019 року про те, останній добровільно видає працівникам поліції футболку червоного кольору, яка належить ОСОБА_9 (т.3 а.кп.36);
- протоколом огляду та добровільної видачі від 11.12.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції футболку червоного кольору та пояснив, що дана футболка належить ОСОБА_9 . Також вказав, що потерпілий був вдягнений в дану футболку 10.12.2019 року (т.3 а.кп.37-39);
- ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.12.2019 року, якою надано дозвіл на проведення обшуку кімнати АДРЕСА_2 (т.3 а.кп.46);
- ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2019 року, якою накладено арешт на майно, яке було вилучено 11.12.2019 року під час огляду місця події, а саме: приміщення кімнати АДРЕСА_2 (т.3 а.кп.50);
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 11.12.2019 року (т.3 а.кп.75-78);
- довідкою щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.12.2019 року, відповідно до якої встановлено, що в ОСОБА_7 в крові виявлено 1,85 проміле алкоголю (т.3 а.кп.108);
- протоколом №50т/121/14-2019 від 03.01.2020 року про результати здійснення негласних слідчих розшукових дій (т.3 а.кп.136-139);
- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки від 02.01.2020 року за участю свідка ОСОБА_8 , згідно даних якого останній повідомив обставини за яких ОСОБА_7 вчинив злочин щодо ОСОБА_9 (т.3. а.кп.142-149);
- протоколом слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки від 01.01.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , відповідно даних якого останній підтвердив обставини вчинення ОСОБА_7 щодо нього злочину (т.3. а.кп.150-156);
- висновком судово-медичної експертизи №111 від 11.01.2020 року, згідно даних якого виявлено в ОСОБА_9 тілесні ушкодження колото-різана рана передньої поверхні шиї справа з ушкодженням зовнішньої яремної вени, різана рана правої щоки, колото-різана рана лівої щоки. Різана рана ділянки правої щоки, колото-різана рана ділянки лівої щоки відносяться до категорій тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Колото-різане ушкодження в ділянці шиї справа з ушкодженням зовнішньої яремної вени відносяться до категорії ушкодження тяжкого ступеня за кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. Згідно висновку експерта дані тілесні ушкодження могли виникнути одномоментно (т.3 а.кп.175-180);
- висновком судово-медичної експертизи №19 від 17.02.2020 року, згідно даних якого підтверджено те, що механізм заподіяння потерпілому зазначених в підсумках експерта №111 від 11.01.2020 року ОСОБА_9 тілесних ушкоджень може відповідати обставинам та в спосіб вказаний потерпілим та свідком ОСОБА_8 02.01.2020 року в ході проведення за їхньої участі слідчих експериментів, зокрема в момент коли потерпілий стояв обернутий обличчям до ОСОБА_7 , при нанесенні йому останнім одного удару лезом кухонного ножа за механізмом вказаним потерпілим та свідком (т.3 а.кп.186-187);
- висновком судово-медичної імунологічної експертизи №303 від 13.12.2019 року, згідно даних якого виявлено, що кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи Б з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерелогічною системою АВ0 (т.3 а.кп.199-200);
- висновком судово-медичної імунологічної експертизи №302 від 13.12.2019 року, згідно даних якого встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-Б за ізосерелогічною системою АВ0 (т.3 а.кп.205-206);
- висновком судово-медичної токсикологічної експертизи №2284 від 21.12.2019 року, згідно даних якого виявлено, що в крові ОСОБА_7 наявність етилового алкоголю в кількості 0,42 проміле (т.3 а.кп.210-211);
- висновком судово-медичної імунологічної експертизи №5 від 21.01.2020 року, згідно даних якого підтверджується, що в зіскобі та на марлевому тампоні зі змивом, виявлена у коридорі гуртожитку, знайдена кров людини, при визначенні групової належності, якої виявлений антиген А. Отже ця кров може належати особі в крові якої міститься антиген А, в тому числі і потерпілому ОСОБА_9 (т.3 а.кп.216-218);
- висновком судово-медичної імунологічної експертизи №6 від 21.01.2020 року, згідно даних якого виявлено, що на марлевому тампоні зі змивом, який вилучили з дверей до кімнати гуртожитку, знайдена кров людини, при визначенні групової належності, якої виявлений антиген А. Отже ця кров може належати особі в крові якої міститься антиген А, в тому числі і потерпілому ОСОБА_9 (т.3 а.кп.223-225);
- висновком судово-медичної імунологічної експертизи №3 від 21.01.2020 року, згідно даних якого виявлено, що на марлевому тампоні зі змивом, який вилучено з рами велосипеда у кімнаті гуртожитку, знайдена кров людини, при визначенні групової належності, якої виявлений антиген А. Отже ця кров може належати особі в крові якої міститься антиген А, в тому числі і потерпілому ОСОБА_9 (т.3 а.кп.230-231);
- висновком судово- цитологічної експертизи №37 від 14.02.2020 року відповідно до якого з висновком судмедексперта-імунолога ОСОБА_19 №302 від 13.12.2019 року кров ОСОБА_9 - відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО(Н). Згідно з висновком судмедексперта-імунолога ОСОБА_19 №303 від 13.12.2019 року кров ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО(Н). В зрізах нігтьових пластинок рук ОСОБА_7 (об.№1-2) та в змивах із кистей рук ОСОБА_7 (об.№3-4) сліди крові не виявлені, але виявлені клітини з ядрами, лише в об.№1-2, в ядрах яких не знайдені статовоспецифічні маркери. При визначенні групової належності цих клітин знайдений антиген А ізосерологічної системи АВ0. Отже, знайдені ядровмісні клітини в піднігтьовому вмісті кистей рук ОСОБА_7 об.1-2 можуть походити від особи (осіб), в крові якої (яких) міститься антиген А ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_9 . Антиген А не властивий ОСОБА_7 (т.3 а.кп.242-245);
- висновком судово-медичної імунологічної експертизи №7 від 24.01.2020 року, згідно даних якого виявлено на футболці, яка належить ОСОБА_9 , яку добровільно надав свідок ОСОБА_8 , з кімнати гуртожитку по АДРЕСА_4 , знайдена кров людини, при визначенні групової належності, якої виявлений антиген А. Отже ця кров може належати особі в крові якої міститься антиген А, в тому числі і потерпілому ОСОБА_9 (т.4 а.кп.5-7);
-висновком судово-психіатричної експертизи №165 від 18.03.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 на час інкримінованого йому злочину виявляв емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 на час вчинення інкримінованого йому злочину міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Також ОСОБА_7 на час вчинення інкримінованого йому злочину не перебував у стані фізіологічного афекту, фрустрації, стресу або в стані патологічного сп`яніння (т.4 а.кп.57-60).
В судовому засіданні першої інстанції допитувався експерт ОСОБА_20 , який підтверджував надані ним в межах даного кримінально провадження висновки, зокрема вказував, що механізм заподіяння тілесних ушкоджень відповідає наслідкам, які настали після заподіяння таких.
Твердження захисника, що дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, оскільки обвинувачений не мав на меті позбавляти потерпілого життя, колегія суддів відхиляє.
Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово висловлював правову позицію про те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

При цьому якщо винна особа відмовилася від убивства потерпілого не вчинивши усіх дій, які вважала за необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до частини третьої статті 15 КК, як незакінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.

Судом першої інстанції ретельно досліджено докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння. Також суд врахував спосіб, знаряддя злочину, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Колегія суддів погоджується з висновком суд, що докази у справі, які оцінені в їх сукупності відповідно до вимог ст.94 КПК України, є належними, допустимими та з усією достатністю доводять спрямованість прямого умислу ОСОБА_7 на позбавлення життя ОСОБА_9 .
Таким чином, характер і локалізація тілесного ушкодження, тобто намагання заподіяти поранення ножем в життєво важливий орган - шию, але і послідовна та цілеспрямована поведінка обвинуваченого по досягненню вказаної мети, в сукупності свідчить про те, що обвинувачений у цьому випадку діяв із прямим умислом на позбавлення життя потерпілого, однак не вчинив усіх необхідних дій, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть останнього. Крім цього, обвинувачений не намагався надати потерпілому першу медичну допомогу та не викликав швидкої медичної допомоги, хоча розумів, що нанесений удар ножем в шию може бути небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. І лише активна поведінка потерпілого по захисту власного життя, не дали можливості ОСОБА_7 довести злочин до кінця, тобто обставини, які не залежали від волі обвинуваченого.

Зібрані та досліджені докази давали суду підстави для обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 злочину, за який його засуджено, тому доводи апеляційної скарги захисника, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, оскільки не здобуто об`єктивних та реальних доказів його вини, не можуть бути враховані, так як суперечать сукупності досліджених судом першої інстанції доказів, яким суд першої інстанції дав вірну кримінально правову оцінку.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілого, який при призначенні покарання покладався на розсуд суду.

Також, ОСОБА_7 вчинив проступок під час розгляду даного кримінального провадження, зокрема вироком Нетішинського міського суду від 30.04.2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу. Вирок суду набрав законної сили.

Обставини, які б пом`якшували покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши вищевикладені обставини, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України. Призначене покарання у виді 7 років позбавлення волі, буде необхідним для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстави для призначення більш м`якого покарання чи застосування положень ч.1 ст.69 КК України з врахуванням фактичних обставин вчинення злочину, колегія суддів не вбачає.

Як не вбачає і підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ч.1 ст. 121 КК України, оскільки судом було доведено на підставі оцінки всіх доказів у справі, що ОСОБА_7 заподіявши порання ножем в життєво важливий орган - шию, діяв з прямим умислом на вбивство потерпілого, смерть якого не настала з причин, що не залежали від волі обвинуваченого.

Істотних порушень вимог КПК України в кримінальному провадженні не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді