Провадження №1-кп/748/48/22
Єдиний унікальний № 748/2403/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2022 року м. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області
в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2020 року за № 0000089, відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корюківка, Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, із професійно-технічного освітою, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.10.2020 за ч.4 ст.407 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби, упродовж встановленого законом строку виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 26 жовтня 2020 року о 08 год 30 хв., в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.17 Закону України " Про оборону України", ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, та вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

16 вересня 2021 року солдат ОСОБА_3 прибув до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, повідомив про своє місце знаходження та надав показання щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Так, сержант ОСОБА_3 внаслідок нез`явлення вчасно на службу без поважних причин до військової частини обов`язки військової служби з 26 жовтня 2020 року по 16 вересня 2021 року не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_2 , де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю та підтвердив обставини, що викладені в обвинуваченні та показав, що він проходив військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , 26.10.2020 не з"явився на військову службу без поважних причин. Вважав, що якщо йому призначено іспитовий строк, то проходити військову службу не потрібно. 16.06.2021 добровільно з"явився до слідчого відділу. В період з 26.10.2020 по 16.09.2021 знаходився за місцем свого проживання. В скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд вважає за необхідне визнати щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 суд вважає за необхідне визнати вчинення злочину повторно.

ОСОБА_3 є раніше судимим, до адміністративної відповідальності не притягувався, негативно характеризується за місцем військової служби, неодружений, є учасником бойових дій.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані, що характеризують його особу, що має статус учасника бойових дій, стан його здоров`я, сімейний стан, його молодий вік, також судом враховується, що ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку, який йому був застосований за аналогічне кримінальне правопорушення, та вважає, що йому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, в межах санкції інкримінованої йому статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі наближеної до мінімальної.

Відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71,72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно правових орієнтирів Верховного Суду України, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що був визначений вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2020 року, то остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначати відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2020 року. При цьому повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням не застосовується.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування не застосовувались. Підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і призначити йому за дане кримінальне правопорушення покарання покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2020 року та визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 .

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1