Справа № 675/1603/20
Провадження № 1-кп/675/20/2021
У Х В А Л А
"08" квітня 2021 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000140 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 3, ст. 115 ч. 2 п.п. «6, 12», ст. 263 ч. 1 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 115 ч. 2 п.п. «6, 12» Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :
На розгляді в Ізяславському районному суді Хмельницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалами суду від 12 лютого 2021 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 12 квітня 2021 року включно. До спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин завершити не представляється можливим, оскільки у даному провадженні ще не проведений судовий розгляд, не досліджені письмові докази та не допитаний потерпілий.

Прокурор ОСОБА_8 заявила клопотання, яке підтримав у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , про продовження відносно обвинувачених строку тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Вказані особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження встановлені тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Дане кримінальне провадження розглядається судом колегіально в складі трьох суддів, однак у зв`язку з перебуванням одного із членів колегії на лікарняному, а саме: судді ОСОБА_9 , розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою проводиться головуючим по справі.

Слід зазначити, що головуючий суддя у даному випадку не здійснює розгляд кримінального провадження по суті, а тому вирішення суддею питань, пов`язаних із запобіжними заходами щодо обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, не є порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав подане клопотання і просив продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, думку обвинувачених та їх захисників, які заперечили проти клопотання прокурора та просили ОСОБА_4 і ОСОБА_5 змінити запобіжний захід на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на відсутність зазначених прокурором ризиків та невірну кваліфікацію дій обвинувачених, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме: повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення в справі «Панченко проти Росії»). Разом з цим, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно. Визначати, чи розумно й надалі залишати обвинуваченого під вартою, необхідно на підставі особливостей кожної конкретної справи. Подовження строку тримання під вартою в певній справі може бути виправданим лише тоді, коли наявні конкретні ознаки того, що вимога громадських інтересів важить більше - попри презумпцію невинуватості, - ніж правило поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»). Передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, попри належну повагу до принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (п. 152 рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»).

Так, із матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у незакінченому замаху на умисне вбивство, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб; у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, а ОСОБА_5 обвинувачується у незакінченому замаху на умисне вбивство, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб.

Суд також враховує, що обвинувачені не одружені, офіційно не працевлаштовані, що свідчить про відсутність у них міцних соціальних зв`язків.

Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочинів, які відносяться до тяжких та особливо тяжких та мають підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинувачених, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів.

Такі обставини, на думку суду, можуть спонукати обвинувачених переховуватися від суду, водночас усі дані про особу як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_5 не спростовують висновків про існування такого ризику.

Потерпілий у даному кримінальному провадженні, показання якого суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувався. З огляду на положення ч. 4 ст. 95 КПК України ризик впливу на потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та дослідження їх судом. Отже, продовжує існувати ризик незаконного впливу на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, що в свою чергу свідчить про те, що ймовірність реалізації обвинуваченими цього ризику, а також ризику втечі не зменшилася на даний час.

Враховуючи фактичні обставини пред`явленого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення, які згідно обвинувального акту за попередньою змовою, з корисливих мотивів спланували та вчинили замах на умисне вбивство особи на значній відстані від місця свого проживання та місця проживання потерпілого, суд вважає, що наявний також і ризик можливості скоєння обвинуваченими іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Розглядаючи можливість застосування до обвинувачених альтернативних запобіжних заходів, суд враховує їх особи, а також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, суворість покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх можливість переховуватись від суду та впливати на потерпілого, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду, до обвинувачених не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Твердження сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на даний час не може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який та буде перевірено в ході судового розгляду під час дослідження доказів та їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні остаточного судового рішення.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченим слід продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, розмір застави судом не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 95, 177, 178, 183, 194, 199, 331, п. 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, суд

П О С Т А Н О В и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 3, ст. 115 ч. 2 п.п. «6, 12», ст. 263 ч. 1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 06 червня 2021 року включно, без можливості внесення застави.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 115 ч. 2 п.п. «6, 12» КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 06 червня 2021 року включно, без можливості внесення застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими - протягом п`яти днів з дня вручення їм копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1