Справа № 397/629/20
н/п : 1-кп/397/30/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2021. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.11.2018 за № 0000115 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі КК України), -
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представників цивільних позивачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про скасування арешту з автомобіля Ford «Mustang», номерний знак НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , оскільки на даний час необхідність у арешті вказаного автомобіля відпала, на автомобіль який належить на праві власності ОСОБА_3 - Volkswagen «Touareg» також накладено арешт і вартість вказаного автомобіля перевищує ціну позову. Крім того, дружині обвинуваченого необхідно пройти курс лікування в клініці в Німеччині, що потребує значних витрат.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши надане клопотання та додані до нього документи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зокрема, відповідно до вимог ч. 6, ч. 8 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2020 накладено арешт на автомобіль марки Volkswagen «Touareg» 2967, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіль марки Ford «Mustang», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які на праві власності належать ОСОБА_3 (а.с.п. 138-140).

У своєму клопотанні захисник ОСОБА_8 посилається на те, що підставою накладення арешту на майно стало пред`явлення прокурором цивільного позову, ціна якого становить 422992 грн. 15 коп. Але, вартість майна ОСОБА_3 , на яке накладено арешт є значно вищою за ціну позову, оскільки вартість автомобіля Volkswagen «Touareg», 2014 року випуску, варіюється від 24900 до 44500 доларів США, що у відповідності до курсу НБУ на 26.04.2021 складає від 694734,90 грн. до 1241594,50 грн., а вартість автомобіля Ford «Mustang», 2015 року випуску, становить від 16900 до 24500 доларів США, що у відповідності до курсу НБУ на 26.04.2021 складає від 471526,90 грн. до 683574,50 грн.

Власником транспортного засобу Ford «Mustang», 2015 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оригінал якого досліджено судом, є ОСОБА_3 .

Також, стороною захисту суду надано відношення з клініки в Німеччині, а також оригінали, які досліджені судом, медичної документації щодо хвороби ОСОБА_9 , дружини обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно яких остання потребує проходження курсу лікування в Німеччині і курс такого лікування може становити від чотирьох до восьми тисяч євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994 та «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот протии Швеції»).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Враховуючи наведені обставини та даючи оцінку відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідкам арешту майна для його власника, суд не вбачає підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна - автомобіля марки Ford «Mustang», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належать ОСОБА_3 , оскільки такий арешт необґрунтовано та без достатніх підстав спричиняє істотне обмеження законних прав та інтересів його власника.

Також, суд враховує про необхідність здійснення витрат обвинуваченим на лікування його дружини в іншій державі, про що зазначалося вище.

Крім того, загальна вартість транспортних засобів не є співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка зазначена у цивільному позові, тобто ціна позову. Не скасований (залишений) арешт на транспортний засіб Volkswagen «Touareg», 2014 року випуску, забезпечить відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (виконання рішення суду у разі задоволення цивільного позову), оскільки вартість вказаного автомобіля перевищує ціну позову.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_3 належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне задовольнити клопотання захисника та скасувати арешт майна - автомобіля марки Ford «Mustang», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належать ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 174, 350, 372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_8 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2020, арешт на автомобіль марки Ford «Mustang», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належать ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»___________20___ року набрало законної сили.

Оригінал судового рішення знаходиться у матеріалах справи №397/629/20.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ________________ ОСОБА_1

Копію засвідчено «___»_____________20___ року.