УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002935 від 26.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0002935 від 26.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у жовтні 2019 року, більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, у ОСОБА_5 виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, для реалізації якого останній вступив у попередню змову з ОСОБА_6 .

Так, з метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 підключили свій персональний комп`ютер до всесвітньої мережі «Інтернет», створили в ній Інтернет магазин, через який мали намір здійснювати його адміністрування та розміщення на ньому відомостей щодо продажу неіснуючого товару, вести перемови з потенційними покупцями, переконуючи останніх в правдивості своїх намірів, використовувати банківські картки, відкриті на інших осіб, з метою отримання на вказані розрахункові рахунки грошових коштів, а саме шляхом їх перерахування від потерпілих та подальшого переведення в готівку за допомогою банкоматів.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

23.07.2021 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за місцем мешкання останнього, в ході якого виявлено та вилучено речі та документи, перелік яких міститься в клопотанні.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що необхідно накласти арешт на вказані в клопотанні вилучені документи, речі для збереження їх в якості речових доказів та можливості їх використання в подальшому досудовому розслідуванні, проведенні тимчасових доступів до телекомунікаційних з`єднань операторів мобільних зв`язків, проведенні тимчасових доступів до руху коштів по банківським рахункам, також є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, є речовими доказом.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає поверненню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Слідчим суддею встановлено, що подане стороною обвинувачення клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Так, клопотанні сторони обвинувачення взагалі не розкрито, яке відношення наведені у клопотанні речі мають саме до цього кримінального провадження, не визначений процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна, відповідно до вимог ст. 98 КПК України.
В клопотанні про арешт майна сторона обвинувачення обмежується виключно формальним цитуванням положень КПК України та припущеннями, що вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, є речовим доказом, проте будь-яких обґрунтувань викладених обставин клопотання сторони обвинувачення не містить.
Беручи до уваги викладені обставини у сукупності, на думку слідчого судді, подане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, для належного оформлення відповідного клопотання, з належним зазначенням та відповідним обґрунтуванням необхідності дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна в рамках такого кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002935 від 26.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1