УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року
м. Київ

провадження № 51-3343 впс 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4

про направлення матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР

за № 0000194 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 146 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
до Верховного Суду у порядку ст. 34 КПК надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000194 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 146 КК з Дарницького районного суду м. Києва до Ленінського районного суду м. Харкова.

Подання мотивоване наявністю в даному кримінальному провадженні виняткового випадку, передбаченого ч. 1 ст. 34 КПК для направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 № 0000194 з Дарницького районного суду м. Києва на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова, у провадженні якого перебуває інша судова справа за обвинуваченням ОСОБА_5 для їх об`єднання. Зазначає, що обвинувачений постійно проживає у місті Харкові, немає можливості одночасно брати участь у судових засіданнях у різних містах Харкові та Києві, а також у місті Києві на нього здійснюється тиск з боку суспільства, внаслідок чого він побоюється за своє життя і здоров`я.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у клопотанні доводи, та вивчивши матеріали кримінального провадження, керуючись положеннями статей 32, 34 КПК, колегія суддів вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Положеннями ч. 1 ст. 34 КПК, визначено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження. Також, у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).
Втім, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів касаційного суду не встановила жодної з визначених у ст. 34 КПК підстав або виняткових випадків для направлення даного кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Доводи, викладені у клопотанні щодо необхідності направлення кримінального провадження № 0000194 щодо ОСОБА_5 до Ленінського районного суду м. Харкова, оскільки обвинувачений проживає у місті Харкові та не має можливості одночасно відвідувати судові засідання у двох справах у різних містах, а у місті Києві на нього здійснюється тиск з боку суспільства, не є винятковими випадками, у розумінні ст. 34 КПК, для передачі кримінального провадження на розгляд до цього суду.
Крім того, зі змісту клопотання вбачається, що захисник ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду для передачі обвинувального акту щодо ОСОБА_5 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, фактично, мотивуючи це необхідністю об`єднання кримінальних проваджень.

Водночас, питання про об`єднання матеріалів кримінального провадження вирішується у порядку, передбаченому ст. 334 КПК, з урахуванням положень ст. 217 КПК та, відповідно до вимог ст. 34 КПК, не є підставою для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого.

З огляду на наведене, доводи клопотання захисника ОСОБА_4 про необхідність передачі матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_5 з Дарницького районного суду м. Києва до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, є неприйнятними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, Суд
постановив:
відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про направлення матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР

за № 0000194 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 146 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3