Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/302/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.02.2021

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Заступник начальника Управління міжнародної правової допомоги начальник відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, в якому просить визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_8 визнаний винним вироком Совєтського районного суду м. Рязані від 03.10.2017 року та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_8 згідно з Кримінальним кодексом України, долучивши до клопотання необхідні документи, які передбачені ч. 2 ст. 610 КПК України.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.02.2021 відмовлено в задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Совєтського районного суду м. Рязані Російської Федерації від 03.10.2017 року стосовно ОСОБА_8 у відповідність із законодавством України.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що кримінальна відповідальність за зберігання та збут похідного 3-бутаноіл-1-метіліндола (1-(1-метіл -1Н-індол-3-іл)бутан-1-она), похідного N-метілефєдрона, та похідного метилового ефіру 3-метіл-2-(1-пєнтіл-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти в Україні не передбачена. У цих речовинах присутні домішки речовин, які заборонені до обігу в Україні згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, обіг яких заборонено в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, за зберігання та збут яких настає кримінальна відповідальність в Україні, однак визначити їх вагу не представляється можливим. Деякі з вказаних речовин (домішок) були заборонені до обігу в Україні, в тому числі згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2018 року № 390, тоді як ОСОБА_8 засуджений вироком Совєтського районного суду м. Рязані Російської Федерації від 03.10.2017 року за дії вчиненні ним до 16.05.2018 року.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позбавлений можливості визначити статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, вчинені засудженим ОСОБА_8 на території Російської Федерації.
В апеляційній скарзі представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 просила скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.02.2021 та постановити нову ухвалу, розглянувши по суті клопотання про приведення вироку Совєтського районного суду м. Рязані Російської Федерації від 03.10.2017 року стосовно ОСОБА_8 у відповідність із законодавством України. Визнати поважною причину пропуску строку звернення з апеляційною скарго та поновити пропущений строк, оскільки представник Мін`юсту участі в судовому засіданні не приймав, копія ухвали надійшла 16.02.2021.
Суд не розглянув питання щодо визначення статей КК України та строку покарання на підставі вироку Совєтського районного суду м. Рязані від 03.10.2017 за незаконні діяння ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 228 КК РФ, предметом яких була сполука героїн (діацетилморфін), яка за інформацією Держлікслужби включена до Переліку, зокрема у Список № 1 Таблиці І «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено».
У разі, якщо Суд прийшов до висновку про неможливість розгляду клопотання по суті та приведення вироку російського суду у відповідність до законодавства України на підставі наданих Мін`юстом документів, Суд міг зобов`язати Мін`юст надати інформацію, яка досліджувалась Мін`юстом до прийняття рішення про прийняття засудженого ОСОБА_8 в Україну, на підставі наданих російською стороною матеріалів. Крім того, з листами від 17.12.2020 №9680/16922-22-20/12.1.3 та від 29.12.2020 № 1773/12.1.3/22-20 Мін`юст України, серед іншого, звертався до Суду з проханням невідкладно інформувати Мін`юст про необхідність надання додаткової інформації з метою розгляду клопотання, однак додаткова інформація Судом не витребовувалась.
Вважає, що оскільки згідно із законодавством України речовини, які були предметом злочинів, є психотропними речовинами та наркотичним засобом, обіг яких на території України заборонено, вважаємо, що дії засудженого ОСОБА_8 , за які його засуджено в Російській Федерації, є караними відповідно до статей 14, 307, 309 Кримінального кодексу України.
КПК України не передбачає можливості відмови Судом у приведенні вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України на підставі клопотання Мін`юсту, поданого на підставі статті 609 КПК України.
Такий висновок Суду у вирішенні порушеного питання позбавляє можливості забезпечити логічне продовження виконання процедури, пов`язаної з запитом про передачу засудженої особи, оскільки лише суд має повноваження вирішувати питання щодо визначення норм (статей, частин статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких громадянина України визнано винним вироком суду іноземної держави, та строку покарання у вигляді позбавлення волі, який засуджена особа повинна відбути в Україні на підставі вироку суду іноземної держави.
Відмова Суду у задоволенні клопотання Мін`юсту, порушує права засудженої особи - громадянина України ОСОБА_8 - на завершення розгляду питання щодо можливості його переведення для відбування на Батьківщині покарання, призначеного за кордоном: права, яке він має відповідно до чинного міжнародного договору України - Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року.
Відмова Кіровського районного суду м. Кіровограда у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Совєтського районного суду м. Рязані від 03.10.2017 стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, і створює загрозу для порушення зобов`язань за міжнародним договором України.

В судове засідання Кропивницького апеляційного суду представник Міністерства Юстиції України не з`явився, просили розглянути подану апеляційну скаргу без участі останнього.
Додатково надіслано копії матеріалів листування Мін`юсту України з Мін`юстом РФ та Держлікслужбою щодо наркотичних речовин, які були предметом вчинених ОСОБА_8 в РФ злочинів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення поданої апеляційної скарги, оскільки не можливо встановити вагу домішків наркотичних засобів; вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації щодо ОСОБА_8 у відповідність до законодавства України, перевіривши надіслані матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Передача громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для відбування покарання в Україні та порядок приведення вироку іноземного суду у відповідність із законодавством України, передбачено главою 46 КПК України та Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року.
Відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (стаття 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.
Згідно ч. 4 ст. 10 КК України виконання в Україні вироку іноземного суду чи міжнародної судової установи можливо, якщо діяння, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, згідно з цим Кодексом визнається злочином або було б злочином у разі його вчинення на території України.
У відповідності до ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Згідно ч. 3 вказаної вище статті, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України, суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Колегією суддів встановлено, що вироком Совєтського районного суду м. Рязані від 03.10.2017 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 30, п.п. а, г ч. 4 ст. 228.1, ч. 2 ст. 228, ч. 1 ст. 228 КК Російської Федерації, з застосуванням ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації, до покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Дії ОСОБА_8 суд кваліфікував як готування до незаконного збуту наркотичних засобів у великому розмірі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою; як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великому розмірі та як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів в значному розмірі без мети збуту. Вказаний вирок суду набрав законної сили 28.12.2017 року.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, суд позбавлений можливості визначити статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, вчинені засудженим ОСОБА_8 на території Російської Федерації.
Психотропні речовини це включені до Переліку речовини природного чи синтетичного походження, препарати, природні матеріали, які здатні викликати стан залежності та чинити депресивний або стимулюючий вплив на центральну нервову систему або викликати порушення сприйняття, емоцій, мислення чи поведінки і становлять небезпеку для здоров`я населення у разі зловживання ними.
Належність певної речовини до психотропних речовин на території України визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 "Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів".
З наданих матеріалів кримінального провадження, встановлено, що речовини, які зазначені у вироці Совєтського районного суду м. Рязані Російської Федерації від 03.10.2017 року, а саме: похідне 3-бутаноіл-1-метіліндола (1-(1-метіл -1Н-індол-3-іл)бутан-1-она), загальною масою 29,58 гр, похідне N-метілефєдрона, загальною масою 0,311 грама, та похідне метилового ефіру 3-метіл-2-(1-пєнтіл-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти, за готування до незаконного збуту у великому розмірі та незаконне зберігання без мети збуту яких відповідно був засуджений ОСОБА_8 , є загальними назвами певної групи речовин, незаконний обіг яких на території Російської Федерації заборонений, в той же час в Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, обіг яких заборонено в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, зазначено конкретні речовини, а не загальні назви певних груп речовин. Кримінальна відповідальність за зберігання та збут саме похідного 3-бутаноіл-1-метіліндола (1-(1-метіл -1Н-індол-3-іл)бутан-1-она), похідного N-метілефєдрона, та похідного метилового ефіру 3-метіл-2-(1-пєнтіл-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти в Україні не передбачена. У цих речовинах присутні домішки речовин, які заборонені до обігу в Україні згідно зазначеного вище Переліку, за зберігання та збут яких настає кримінальна відповідальність в Україні, однак визначити їх вагу не представляється можливим. Більш того, деякі з вказаних речовин (домішок) були заборонені до обігу в Україні, в тому числі згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2018 року № 390, тоді як ОСОБА_8 засуджений вироком Совєтського районного суду м. Рязані Російської Федерації від 03.10.2017 року за дії вчиненні ним до 16.05.2018 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кримінальна відповідальність за зберігання та збут похідного 3-бутаноіл-1-метіліндола (1-(1-метіл -1Н-індол-3-іл)бутан-1-она), похідного N-метілефєдрона, та похідного метилового ефіру 3-метіл-2-(1-пєнтіл-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти в Україні не передбачена. У цих речовинах присутні домішки речовин, які заборонені до обігу в Україні згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, обіг яких заборонено в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, за зберігання та збут яких настає кримінальна відповідальність в Україні, однак визначити їх вагу не представляється можливим. Деякі з вказаних речовин (домішок) були заборонені до обігу в Україні, в тому числі згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2018 року № 390, тоді як ОСОБА_8 засуджений вироком Совєтського районного суду м. Рязані Російської Федерації від 03.10.2017 року за дії вчиненні ним до 16.05.2018 року.
Оскільки додаткових відомостей, матеріали кримінального провадження не містять, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого та вмотивованого рішення про відмову у задоволенні клопотання Міністерства юстиції про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_8 , у відповідність із законодавством України.
До того ж, відповідно до вимог КПК України, відмова у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України, не є перешкодою для повторного звернення з аналогічним клопотанням у разі зміни або скасування судом іноземної держави вироку щодо ОСОБА_8 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419,602-614 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.02.2021, якою відмовлено в задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Совєтського районного суду м. Рязані Російської Федерації від 03.10.2017 року стосовно ОСОБА_8 у відповідність із законодавством України - залишити без змін.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2