Житомирський апеляційний суд
Справа №282/254/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2021 року,
в с т а н о в и в:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту на тримання під вартою до 12 год. 50 хв. 06.05.2021.
При цьому, звертає увагу, що на даний час досудове слідство триває, істотні обставини вчинення кримінального правопорушення ще не встановлено. Крім того, ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, пов`язаний із порушенням правил безпеки руху та експлуатації транспорту, що потягло загибель людини, залишивши при цьому місце вчинення злочину та не надавши допомоги потерпілому, вчинив нетяжкий злочин проти життя та здоров`я людини, не одружений та не працює, що у свою чергу дає підстави вважати, що ОСОБА_8 переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, може перешкодити проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні у розумні строки шляхом не явки чи не своєчасної явки для проведення слідчих (розшукових) дій, а також може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки вони між собою добре знайомі та вчинити нове кримінальне правопорушення. Посилаючись на зазначене, вважає, що, в даному випадку, є всі обґрунтовані процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні зазначеної апеляційної скарги, як безпідставної, а ухвалу слідчого судді відповідно залишити без зміни.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до норм ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Застосовуючи в межах кримінального провадження щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею враховано всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178, 181 КПК України, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу.

Розглядаючи клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про зміну підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою (а.п.2-4), слідчий суддя, виходячи з наявності в наданих матеріалах даних, прийшов до висновку про відмову в задоволенні цього клопотання, врахувавши всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178, 181 КПК України, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу.

Так, як убачається з матеріалів судового провадження №296/272/21, в провадженні СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000011 від 07.03.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

У відповідності до доводів клопотання, 06.03.2021 близько 22 год. в с.Громада Житомирського району ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем BA3-21063, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_10 та рухаючись ним по вул.Корольова поблизу буд. №11 по асфальтобетонному покритті, на освітлювальній міськими ліхтарями ділянці автодороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , 1986 року народження, який знаходився на проїзній частині автодороги.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди, а сам ОСОБА_8 з місця події зник.

07.03.2021 о 12 год. 50 хв. за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_8 , якому цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

08.04.2021 ОСОБА_8 було повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

Ухвалою слідчого судді Любарського районного суду від 09.03.2021 щодо підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яка змінена ухвалою Житомирського апеляційного суду від 24.03.2021, з визначенням дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 06.04.2021.

06 квітня 2021 року слідчим суддею Любарського районного суду частково задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю з 06 квітня 2021 року до 08 травня 2021 року за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні клопотання, слідчим суддею перевірено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, як і належно з`ясовано, що клопотання слідчого містить виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні правопорушень, посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, які є достатніми на стадії досудового розслідування для застосування запобіжного заходу.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що інші запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, слідчим суддею при вирішенні питання щодо застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу враховано те, що підозрюваний має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, тобто, має сталі та міцні соціальні зв`язки, характеризується позитивно за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

При цьому, як встановлено слідчим суддею до клопотання слідчим не додано жодних доказів, які зокрема, б свідчили про можливість підозрюваного впливати на свідків та потерпілого, а також імовірність вчинення іншого кримінального правопорушення. Такі обставини не наведені й прокурором в суді апеляційної інстанції.
Підтверджено в суді апеляційної інстанції і факт належного виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на останнього ухвалою слідчого судді Любарського районного суду від 06.04.2021 процесуальних обов`язків. Наведене не спростовано прокурором.
Тобто, під час розгляду клопотання, слідчий суддя перевірив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження та встановив, що для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім, оскільки прокурором в судовому засіданні не було доведено доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

При розгляді клопотання слідчий суддя дійшов висновків, які суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини та оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.

Одночасно, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення слідчого судді, суд апеляційної інстанції приймаючи до уваги вище зазначене, та з огляду на матеріали провадження, вважає, що вказані обставини спростовують доводи прокурора щодо можливості підозрюваного переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, перешкодити проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні у розумні строки шляхом не явки чи не своєчасної явки для проведення слідчих (розшукових) дій, як і незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції за місцем проживання.

За викладених у сукупності обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (з відповідним часовим обмеженням), з покладенням обов`язків згідно ст.194 КПК України, в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені статтею 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту на тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :