ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1345/21 Справа № 189/1896/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 15 вересня 2018 року та №0000001 від 01 січня 2021 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ігрім Березівського району Тюменської області Російської Федерації, громадянка України, фактично проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима,
обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватою та призначено покарання: за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років; за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2018, й призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі 9 років 6 місяців.
Окрім того судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 15 вересня 2018 року близько 01.00 години, знаходячись на задній частині території двору магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , біля покинутої господарської будівлі, куди в цей час підійшов ОСОБА_10 , який, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, не втримавшись на ногах, впав на землю. Після чого, ОСОБА_6 підійшла до ОСОБА_10 та реалізуючи свій раптово виниклий умисел на ґрунті неприязних відносин, нанесла ОСОБА_10 , який перебував в положенні лежачи на спині, не менш двох ударів правою ногою в ділянку тулуба з лівої сторони, після чого ОСОБА_6 відкритою долонею лівої руки нанесла не менше двох ударів в ділянку голови останньому. Через короткий проміжок часу, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, знову підійшла до ОСОБА_10 , який перебував в положенні лежачи та нанесла не менш двох ударів правою ногою в ділянку тулуба з правої сторони, чим спричинила останньому тілесні ушкодження, а саме, згідно висновку експерта № 201 від 18.10.2018 року, що в ОСОБА_10 виявлено крововилив у брижу 12 и палої кишки, на тлі якого її розрив, внутрішньочеревної кровотечі у вигляді 1800,0 мл. Темно червоної рідкої крові та 500,0 гр. темно червоних, рихлих вологих згортків крові, які розташовані на рівні епігастральної ділянки, великовогнищеві крововиливи товщі м`яких тканин навколо правої нирки, правої поперекової ділянки з переходом на бічну поверхню, лівої поперекової ділянки з переходом на 9 - 12 міжреберні проміжки від біляхребтової лінії до середнього пахвинної лінії половини грудної клітки, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя. Тілесні ушкодження могли утворитися в короткий проміжок між їх спричиненням, в межах однієї години до настання смерті та знаходяться в причино наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Крім того, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 31 грудня 2020 року близько 20:00 години, знаходилась біля житлового домоволодіння, в якому мешкає ОСОБА_11 належного на праві приватної власності ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей момент у неї раптово виник злочинний намір, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у житло. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, ОСОБА_6 з корисливих мотивів, зайшла на територію домоволодіння, за вище вказаною адресою, де за допомогою своєї правої руки кулаком із застосуванням фізичної сили, шляхом нанесення удару пошкодила віконне скло приміщення кухні і через виниклий отвір проникла всередину до житлового будинку. Знаходячись у вітальні вказаного будинку, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно взявши в руки зверху з дерев`яної шафи вудилище, марки «Gold star stormfeder» 300 м. довжиною 3 м., вудилище, марки IM 8 spin 270 m. довжиною 2,70 м., вудилище, марки Newhuntercode 0401 600m., катушку, марки Topaz T040, катушку, марки «Кобра», та катушку, марки «Teben», належні ОСОБА_11 намагалася їх таємно викрасти та спричинити потерпілому матеріальну шкоду, покинувши житловий будинок через пошкоджене нею вікно приміщення кухні. Однак, ОСОБА_6 з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, зокрема не встигла із зазначеним майном покинути територію домоволодіння ОСОБА_11 та розпорядитись ним на власний розсуд, оскільки її злочинні дії були припинені сусідом потерпілого ОСОБА_11 , - ОСОБА_13 , який зупинив її протиправні дії безпосередньо біля житлового будинку з якого ОСОБА_6 , намагалася вчинити крадіжку та на місце вчинення кримінального правопорушення викликав працівників поліції.
Своїми умисними не доведеними до кінця протиправними діями, ОСОБА_6 згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 12/21 від 04.01.2021 року могла спричинити потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток: вартість вудилища марки «Goldstarstormfeder» 300 м. довжиною 3 м. становить 524,80 грн.; вартість вудилища марки IM 8 spin 270 m. довжиною 2,70 м., становить 795,20 грн.; вартість вудилища марки Newhuntercode 0401 600 м., становить 583,20 копійок; вартість катушки марки Topaz T040, становить 140 грн.; вартість катушки марки «Кобра`становить 111,20 грн., вартість катушки марки «Teben» становить 460 грн., а всього на загальну суму в розмірі 2614,40 грн.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, вважати ОСОБА_6 засудженою до покарання: за ч. 2 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 років; за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2018, та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців.
Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Так, прокурор вказує, що суд, призначаючи обвинуваченій покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, не застосував положення ч. 3 ст. 68 КК України, у відповідності до яких у разі засудження особи за замах на злочини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України, та, виходячи з санкції ч. 3 ст. 185 КК України, покарання у виді позбавлення волі за цей злочин не може перевищувати 4 роки. З огляду на викладене, на думку прокурора, вирок підлягає зміні в частині призначення покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, з визначенням остаточного покарання відповідно до положень ст. 70, 71 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинувачену та її захисника, які проти задоволення апеляційної скарги не заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація її дій прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, колегією суддів не виявлено.
Покарання призначене обвинуваченій за ч. 2 ст. 121 КК України відповідає положенням ст.ст. 50, 65 КК України, є справедлим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, до того ж, прокурором правильність його призначення не оскаржується.
Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, в частині призначення покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів зазначає таке.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 68 КК України при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.
Положеннями ч. 3 ст. 68 КК України встановлено, що за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Ця норма є імперативною, тобто у визначених у ній випадках підлягає обов`язковому застосуванню.
Проте цих вимог кримінального закону, при розгляді провадження, судом дотримано не було.
Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_6 вчинила, зокрема, незакінчений замах на таємне, повторне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у житло, що кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, а отже розмір покарання за вчинення замаху на цей злочин не може перевищувати 4 років позбавлення волі.
Між тим, всупереч наведеним вимогам, суд призначив обвинуваченій покарання за вчинення злочину за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, що виходить за межі покарання, яке можливо призначити у цьому випадку.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
З огляду на те, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, через призначення покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, яке вимогам закону не відповідає, колегія суддів вбачає підстави змінити оскаржуване судове рішення в частині призначеного покарання, призначивши ОСОБА_14 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, й визначивши остаточне покарання обвинуваченій, із врахуванням положень ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити
Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженою до покарання:
- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років;
- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2018, та визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4