ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2013/20 Номер провадження 11-кп/814/502/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 13 січня 2021 року , -

за участю прокурора: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції )

захисника адвоката ОСОБА_8

представника установи виконання покарань ОСОБА_9 ( в режимі відеоконференції ),-

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 13 січня 2021 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд вказав , що в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_6 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності двох заохочень не свідчить про його виправлення. Окрім того, в самій характеристиці засудженого вказано, що засуджений не став на шлях виправлення, тобто процес його виправлення ще не завершено.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала
Не погодившись з вказаним рішенням суду , засуджений подав апеляційну скаргу , в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання задовольнити та звільнити його умовно-достроково.

Свої апеляційні вимоги засуджений обґрунтовує тим , що стягнення отримані ним на початку відбування покарання , а заохочення протягом всього строку відбування покарання. Проте суд цього не врахував та провів поверхневий судовий розгляд.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні
В судовому засіданні засуджений та його захисник адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор заперечував з приводу задоволення апеляції , вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого , колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, місцевий суд дійшов до висновку , що засуджений не довів свого виправлення.

Із вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до ч. 3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим необхідного строку покарання.

Із наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 засуджений: 28.04.2011 року Солом`янським районним судом м.Києва за ст.115 ч.2 п.6, 12, 187 ч.4, 289 ч.3, 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова 28.01.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 23.07.2010 року по 25.08.2011 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

Початок строку відбування покарання 23.07.2010 року. Кінець строку покарання - 21.06.2024 року.

Таким чином, на момент звернення до суду з клопотанням , засуджений формально має право на розгляд питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Правова конструкція ст. 81 КК України дає надію засудженому на можливість дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання і стимулює його до зразкової поведінки і сумлінного ставлення до праці як обов`язкових умов для здійснення такої надії.

Щодо змісту критеріїв, зазначених у ч. 2 ст. 81 КК, "сумлінна поведінка і ставлення до праці", то вони мають засвідчити, що засуджений довів своє виправлення. Визначення таких критеріїв залежить не лише від тяжкості вчиненого злочину і даних про особу засудженого, а головним чином від наявності сумлінного додержання ним усіх вимог режиму місця відбування покарання і правил поведінки та людського спілкування у колективі, від сумлінного і активного виконання дорученої роботи, суворого додержання виробничої дисципліни, щирого каяття у вчиненні злочину тощо.

При цьому , вказаних ознак поведінка засудженого повинна мати протягом усього періоду відбування ним покарань і в усіх установах, де він перебував , а висновок суду про виправлення засудженого має ґрунтуватися на всебічному врахуванні вищенаведених даних та аналізу всього періоду відбутої частини строку покарання засудженим.

Тими матеріалами , які надані в розпорядження апеляційного суду , не доведено , що поведінка засудженого протягом усього періоду відбування покарання вказувала на його неухильне бажання стати на шлях виправлення.

Так , як вбачається з довідки про заохочення та стягнення , протягом всього відбування покарання ОСОБА_6 мав 13 заохочень та 9 стягнень .

При цьому , варто звернути увагу , що по часу накладення , стягнення та заохочення чергуються , що вказує на нестабільність поведінки та відсутність сталого напрямку на шлях виправлення.

Адміністрація установи виконання покарань , в якій на даний час перебуває ОСОБА_6 , також відмовила у застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання як особі , яка скоїла особливо тяжкий злочин.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції , що вказані обставини у своїй сукупності свідчать лише про наявність формально-юридичних підстав для застосування умовно-дострокового звільнення і не вказують на такий ступінь виправлення засудженого як «довів своє виправлення» поза розумним сумнівом.

Переконливих доводів на спростовання цих висновків суду , ні в апеляційній скарзі , ні в судовому засідання наведено не було.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку , що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про те , що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону , які ставили б під сумнів законність судового рішення , судом першої інстанції допущено не було.

Ухвала суду першої інстанції є законною і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляцію засудженого слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від Ленінського районного суду м. Полтави від 13 січня 2021 року щодо нього без змін;

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4