Справа № 466/1851/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

Справа № 466/1851/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000178 від 05.02.2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Шевченківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 роки 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки 1 місяць,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

- потерпіла ОСОБА_5

захисту - обвинувачений ОСОБА_3

- захисник ОСОБА_6

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , який є особою раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчигнення домашнього насильства за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.01.2021 справа №466/514/21 про скоєння правопорушення, яке мало місце 11.01.2021, постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.01.2021 справа №466/515/21 про скоєння правопорушення, яке мало місце 13.01.2021, постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.01.2021 справа №466/516/2121 про скоєння правопорушення, яке мало місце 14.01.2021, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи - домашнє насильство.

Так, ОСОБА_3 , 01.02.2021 приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на грунті неприязних відносин, вчинив фізичне та психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , яке полягало у викручуванні кінцівок останньої, словесних образах та принижуванні її, виражанні нецензурною лайкою, а також у залякуванні та словесних погрозах фізичним насильством, які призвели до психологічних та фізичних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та беззастережно, підтвердивши суду такі встановлені фактичні обставини як дата, час, місце, спосіб і наслідки вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. У вчиненому розкаюється, обставини викладені в обвинувальному акті визнає в повному обсязі.

Потерпіла в судовому засіданні зазначила, що обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, штрафи, які були призначені йому судом, оплачувала потерпіла. Також пояснила, що обвинувачений часто приходив додому в нетверезому стані, при тому ображав потерпілу, погрожував, душив її, викручував руки, виносив з дому і продавав речі побутового вжитку, а також вимагав від неї гроші.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованому йому злочині ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого і оглядом характеризуючих даних щодо обвинуваченого.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході судового розслідування доказами, визнавальними показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що дії обвинуваченого слід вірно кваліфікувати за ст.126-1 КК України.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому - відсутні.

Витрати на залучення експерта - відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, однак з 2015 року перебуває на обліку в диспансері КНП ЛОР ЛОМЦП та ТУ з діагнозом: «Розлад психіки та поведінки, внаслідок вживання алкоголю», суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції частини статті, за яким кваліфіковано скоєне ним кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

ОСОБА_3 був раніше засуджений вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 25.07.2019 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 роки 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки 1 місяць.

Тобто, обвинувачений ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України вчинив в період іспитового строку, тобто до відбуття покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 25.07.2019 р.

Відтак, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 остаточне покарання відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 25.07.2019 р.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання за ст. 126-1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_3 остаточне покарання відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 25.07.2019 р., у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Шевченківський районний суд м. Львова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1