Справа № 463/4221/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/208/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції з ДУ «Львівська УВП №19» апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2021, щодо ОСОБА_8 , якою продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

встановила:
Захисники обвинуваченого - адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подали апеляційні скарги на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2021, якою частково задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 19.04.2021 включно.

Заставу обвинуваченому ОСОБА_8 визначено в розмірі 1400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 178 000 гривень.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися за межі населеного пункту в якому проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками обвинувачення та іншими обвинуваченими в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Вважає ухвалу незаконною.

Апелянт покликається на те, що даною ухвалою вирішено питання про продовження запобіжного заходу всім 12 обвинуваченим, що унеможливлює врахування усіх ризиків, обставин та підстав для кожного з обвинувачених індивідуально.
Апелянт зазначає, що в ухвалі, в супереч вимогам ст. 178 КПК України, відсутні посилання на будь-які докази, які б підтверджували ризики, передбачені ст.177 КПК України, щодо ОСОБА_8 та не обґрунтовано підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.
Крім того в ухвалі не обґрунтовано розмір застави визначений для ОСОБА_8 . Також розмір застави не змінювався з останнього продовження строку тримання під вартою мотивуючи якимись ризиками.
Апелянт наполягає, що відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки суд не врахував, що останній був затриманий не на місці вчинення злочину, при цьому наркотичних засобів чи інших доказів створення злочинної організації не виявлено, крім того, при проведенні обшуку за місцем його проживання не вилучено предметів та засобів причетності до нібито створеної ним злочинної організації.
Апелянт вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Дану ухвалу оскаржив і захисник ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , який в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а у разі застосування запобіжного заходу у виді застави, встановити її з врахуванням вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КК України.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що відсутня обґрунтована підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочинів в яких його обвинувачують, а також ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Апелянт покликається, що обвинувачений не мав і не має на меті переховуватися від суду. Ризики вчинення ним нових злочинів, а також впливу на свідків відсутні. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам прокурора про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Прокурором не було в достатній мірі обґрунтовано виключність випадку визначення обвинуваченому застави у розмірі, що перевищує встановлені КПК України максимальні межі для інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень.
Крім того апелянт наголосив на тому, що ОСОБА_8 , є особою молодого віку, не судимий, є підприємцем, позитивно характеризується у ГО «Спільними зусиллями», має міцні соціальні зв`язки, є депутатом Лопатинської об`єднаної територіальної громади Львівської області. Апелянт наголошує, що судом першої інстанції повинна була прийнята ухвала по вирішенню запобіжного щодо кожного обвинуваченого окремо.
Суддя першої інстанції мотивував свою ухвалу про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тим, що при вирішенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому судом враховано, що встановлені раніше ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченого на даний час продовжують існувати, а тому дані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи кожного з обвинуваченого.

Відповідно судом першої інстанції не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу зокрема ОСОБА_8 , а сторонами захисту не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, незважаючи на презумпцію невинуватості, з урахуванням серйозності висунутого обвинувачення, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даному етапі є адекватним превентивним заходом.

Оскільки заявлені при обранні та продовженні запобіжного заходу ризики щодо неналежної поведінки обвинуваченого не зменшилися, що виправдовує подальше його тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов висновку про продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно кожного з обвинувачених до 60 днів, тобто з 19.02.2021 до 19.04.2021 включно.

Заслухавши доповідача, думку захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_8 , про задоволення апеляційних скарг, міркування прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційні скарги захисників обвинуваченого, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суддя суду першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою зокрема обвинуваченого ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Згідно матеріалів контрольного провадження на розгляді у Залізничному районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000426 від 24 квітня 2019 року, про обвинувачення зокрема ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст.27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч.ч. 2, 3, ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням злочинів, інкримінованих ОСОБА_8 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами контрольного провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, які становлять підвищену суспільну небезпеку. Відтак є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ураховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянтів про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини ; посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися , обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи захисників обвинуваченого про те, що покликання прокурора в клопотанні не відповідають дійсності зокрема щодо відсутності ризиків не відповідають дійсності.

Як в судовому засіданні у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Наявність соціальних зв`язків, на які покликаються захисники в апеляційних скаргах, зокрема те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, є підприємцем та депутатом Лопатинської об`єднаної територіальної громади Львівської області, є обставинами, які враховуються при застосуванні, зміні, продовженні запобіжного заходу, вирішенні питання покарання, однак такі не є безумовною підставою для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Щодо розміру застави, то такий визначений з урахуванням обставин кримінального правопорушення, згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, та підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.

Так, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.12.2020 , клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 задоволено та продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 21.02.2021 із визначенням застави у розмірі 5 044 800 гривень.
У подальшому, ухвалою Львівського апеляційного суду від 17.02.2021 було продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.02.2021 року тавизначено розмір застави у 1400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 178 000 гривень.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисників обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 лютого 2021 року, якою ОСОБА_8 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: