ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/274/21 Справа № 706/6/21 Категорія: ч.1 ст.185 КК України Головуючий по І інстанції: ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000054 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 15 січня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Новоолексіївки Російської Федерації, українка, громадянка України, маюча трьох малолітніх дітей, непрацююча, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судима,

засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 1 (один) рік та покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 320 грн.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речового доказу,

в с т а н о в и л а :

За даним вироком ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що вона на початку серпня 2020 року, проживаючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи вільний доступ, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, викрала та в подальшому продала двоспальний диван коричневого кольору, ринкова вартість якого, згідно з висновком судової експертизи № 4027/20 від 20.11.2020, могла становити 800 грн., який належить ОСОБА_9 , чим спричинила останній матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15.01.2021 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину і особі обвинуваченої внаслідок м`якості, просить, дослідивши характеризуючі дані на ОСОБА_7 , ухвалити новий вирок яким її визнати винуватою та засудити за ч. 1 ст. 185 КК України на 80 годин громадських робіт.

Апелянт, не заперечуючи доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, зазначає, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не дотримано вимоги ч. 3 ст. 61 КК України про те, що покарання у виді обмеження волі не застосовується, зокрема, до жінок, що мають дітей віком до 14 років.

Стверджує, що ОСОБА_7 є матір`ю трьох малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким не виповнилося 14 років, тому вона входить до переліку осіб, яким не може бути призначено такий вид покарання як обмеження волі.

Недотримання наведених вище вимог закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_7 у виді обмеження волі, яке до неї призначене бути не може, із подальшим звільненням від його відбування з випробуванням, на думку прокурора, призвело до ухвалення судом вироку, всупереч положенням ст. 370 КПК України, та призначення невідповідного покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилась потерпіла ОСОБА_9 , яка не повідомила про поважні причини свого неприбуття, що, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає судовому розгляду по суті заявлених апеляційних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора в підтримку апеляційних вимог в повному обсязі з наведених в апеляційній скарзі доводів, обвинуваченої ОСОБА_7 , яка у вирішенні апеляційних вимог поклалась на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши дані, що характеризують особу обвинуваченої та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 підлягає до задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції, на виконання положень ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вона засуджена, відповідає фактичним обставинам провадження, встановленим органом досудового розлідування та учасниками судового провадження не оспорюється.

Кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), колегія суддів визнає правильною.

Процедура розгляду обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у спрощеному провадженні, судом першої інстанції дотримана.

Перевіряючи відповідність та достатність призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує вимоги ч. 1 ст. 65 КК України про те, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як слідує з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 , з урахуванням ступіня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної та обставини, що пом`якшує покарання, призначено покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на визначений строк.

Разом з цим судом не враховано положення Загальної частини КК України, передбачені ч. 3 ст. 61 про те, що обмеження волі не застосовується, в тому числі, до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

З матеріалів кримінального провадження та наведених судом характеризуючих даних на обвинувачену ОСОБА_7 вбачається, що остання має трьох малолітніх дітей, зокрема: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 ); ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 ); ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_3 ), які не досягли чотирнадцяти років.

Тому обвинувачена ОСОБА_7 належить до переліку осіб, яким не може бути призначено такий вид покарання як обмеження волі.

Оскільки при призначенні покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, місцевим судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто застосовано закон, який не підлягає застосуванню, на виконання положень ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 15.01.2021 підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

При призначенні ОСОБА_7 покарання колегія суддів, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та правових позицій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є проступком, особу винної, яка несудима, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має трьох малолітніх дітей, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В якості пом`якшуючої покарання ОСОБА_7 обставини колегія суддів враховує щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, за відсутності обставин, що його обтяжує і вважає за можливе її виправлення з призначенням покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, що діяла на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, окрім обмеження волі, що є максимальним видом покарання за таємне викрадення чужого майна, передбачено інші - альтернативні види покарання, такі як: штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин; виправні роботи на строк до двох років; арешт на строк до шести місяців.

Оскільки ОСОБА_7 не працює та не має законних джерел доходу, колегія суддів, з огляду на її майновий стан, позбавлена можливості призначити мінімальне покарання, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу, тому, з урахуванням встановлених обставин провадження, наведених вище даних, що характеризують особу винуватої, а також того, що обвинувачена, в будь-якому випадку має понести справедливе покарання за вчинене, призначає їй покарання у виді громадських робіт у мінімальних межах визначених санкцією частини статті.

Підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

На переконання суду апеляційної інстанції, покарання ОСОБА_7 у виді громадських робіт, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченої та попередженню вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Хоча покарання у виді громадських робіт є більш м`яки по відношенню до обмеження волі, призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції, однак належить відбувати реально, тому, скасовуючи вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 15.01.2021, колегія суддів, враховуючи положення ч. 1 ст. 420 КПК України, в частині призначення обвинуваченій покарання ухвалює новий вирок, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 3 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 15 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

У решті вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 15 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді