КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №704/16/16-к. Провадження № 11-кп /824/1824/2021. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 146, п. п. 3, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
ч. 2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України.
У Х В А Л А
Іменем України

18 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою заступника начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 2 грудня 2020 року,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні №0000090 від 04.04.2014 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який народився в м. Київ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. п. 3, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на 60 діб обвинуваченому ОСОБА_7 .

Змінено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українцю, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 днів, тобто до 30.01.2021 року, включно, із застосуванням спецзасобу електронного браслету, з вилученням закордонного паспорту при наявності, та покладенням обов`язку з`являтися до суду за кожною вимогою.

Зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 , носити електронний засіб контролю.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, та те, що у разі невиконання кримінальних процесуальних обов`язків, які покладаються на нього під час застосування неізоляційного запобіжного заходу, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 після звільнення з-під варти, прибути до місця відбування визначеного судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що колегія суддів вважає зазначені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, такими, що не є обґрунтованими прокурором та не підтверджені жодним доказом. Зазначає, що прокурор, звернувшись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , так і не довів суду, а ні «…наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства...», а ні «…наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу..», які б, в розумінні зазначених рішень ЄСПЛ та ст. 5 Конвенції, дали суду підстави вважати що в даній справі це є особливий (specific) інтерес який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до особистої свободи ОСОБА_7 та дає беззаперечні підстави суду продовжити тримання останнього в умовах СІЗО.

Вказує на те, що продовження до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, але беручи до уваги те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні декількох злочинів та деякі ризики можуть мати місце під час судового розгляду, вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю та з вилученням закордонного паспорту в разі його наявності, який на даний час, є необхідним та достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, заступник начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 02.12.2020 року про відмову в задоволенні клопотання процесуального прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання процесуального прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави щодо ОСОБА_7 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки вона не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Звертає увагу на те, що під час перебування обвинувального акту на розгляді даного суду, колегією суддів неодноразово продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави стосовно ОСОБА_7 , із зазначенням, що на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів на досудовому розслідуванні, причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальним правопорушень за ч. 3 ст. 146, п. п. 3, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, є вірогідною та достатньою для застосування щодо обвинуваченого обмежувального заходу. Колегія суддів вважала, обґрунтованим та доцільним подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , як такого, що може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, також вважала, що мета і підстави до продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою і надалі є актуальними.

У ході розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави ОСОБА_7 02.12.2020 стороною захисту не надано будь-яких відомостей про суттєву зміну обставин, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, або ж про виникнення нових обставин після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, про які не було відомо на час прийняття рішення.

Вказує на те, що згідно п. п. 3, 4, 5, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 178 КПК України, оцінюючи та аналізуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, його майновий стан та наявність у нього судимостей, приходить до висновку, що ОСОБА_7 на момент затримання ніде не працював, проживав та зареєстрований в м. Києві, неодружений, сімейними зв`язками не пов`язаний, раніше судимий за вчинення умисного вбивства, передбаченого ст. 94 КК України (за редакцією 1960 року).

Посилається на те, що судом при винесенні рішення не прийняті до уваги доводи прокурора викладені в клопотанні та усні пояснення в судовому засіданні надані процесуальним прокурором, на які безпосередньо й посилався суд в попередніх ухвалах.

Вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Посилається на те, що при винесенні рішення не враховано тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та ризики, які продовжують мати місце та ні в якому разі на цей час не зменшились.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту ухвали місцевого суду та основних доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.

Мотиви суду

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду, зокрема, про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що в поданій апеляційній скарзі прокурор не порушує питання про розгляд апеляційної скарги за його участю, не надходило таких клопотань і від інших учасників судового провадження, колегія суддів вважає за можливе розгляд провадження здійснювати без участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження під №0000090 від 04.04.2014 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. п. 3, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 2 грудня 2020 року заступнику начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на 60 діб обвинуваченому ОСОБА_7 ; змінено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українцю, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 днів, тобто до 30.01.2021 року, включно, із застосуванням спецзасобу електронного браслету, з вилученням закордонного паспорту при наявності, та покладенням обов`язку з`являтися до суду за кожною вимогою; зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 , носити електронний засіб контролю.

Під час постановлення даного рішення суд першої інстанції виходив з того, що продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, але беручи до уваги те, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні декількох злочинів та деякі ризики можуть мати місце під час судового розгляду, а тому вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю та з вилученням закордонного паспорту в разі його наявності, який на даний час, є необхідним та достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

З таким висновком апеляційний суд погоджується, зауважуючи на слідуючому.

Колегія суддів вважає, що в матеріалах провадження не міститься виняткових даних, які б давали підстави для продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Так, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 2 грудня 2020 року, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на 60 діб обвинуваченому ОСОБА_7 , а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Суддею вірно було зазначено, що прокурор, звернувшись з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так і не довів суду про наявність беззаперечних підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

В даному випадку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 виходить за межі розумного строку та суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки з врахуванням приписів ст. 72 КПК України та висновку ВП ВС (щодо зарахування строку попереднього ув`язнення), ОСОБА_7 перебуває під вартою 10 років 9 місяців 6 днів, що перевищує мінімальну межу покарання, яка передбачена за найтяжчий злочин, у якому він обвинувачується.

Посилання прокурора на те, що судом не враховано тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, спростовуються тим, що не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотивів тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та не може бути безумовною підставою для скасування рішення.

Доводи прокурора з приводу неврахування ризиків, які продовжують мати місце та на цей час не зменшилися, не відповідають дійсності, оскільки спростовуються рішенням суду, в якому суддя чітко та обґрунтовано дослідив всі зазначені прокурором ризики.

Отже, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на 60 діб обвинуваченому ОСОБА_7 та зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 днів, тобто до 30.01.2021 року, включно, із застосуванням спецзасобу електронного браслету, з вилученням закордонного паспорту при наявності, та покладенням обов`язку з`являтися до суду за кожною вимогою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 2 грудня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 2 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на 60 діб обвинуваченому ОСОБА_7 ; змінено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українцю, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 днів, тобто до 30.01.2021 року, включно, із застосуванням спецзасобу електронного браслету, з вилученням закордонного паспорту при наявності, та покладенням обов`язку з`являтися до суду за кожною вимогою; зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 , носити електронний засіб контролю; роз`яснено ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, та те, що у разі невиконання кримінальних процесуальних обов`язків, які покладаються на нього під час застосування неізоляційного запобіжного заходу, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 після звільнення з-під варти, прибути до місця відбування визначеного судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Апеляційну скаргу заступника начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 р о л ь