Справа № 361/8217/19
Провадження № 1-кс/361/269/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2021 року м. Бровари
Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника власника майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області клопотання прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000217 від 10 січня 2019 року, -
ВСТАНОВИВ:
15 лютого 2021 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000217 від 10 січня 2019 року.
Вимоги обґрунтовуються тим, що Броварською місцевою прокуратурою Київської області здійснюється процесуальне керівництво в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 10 січня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03 грудня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 уклали договір позики з ОСОБА_7 строком на 5 місяців, відповідно до якого їм надано безвідсоткову позику в розмірі 4 433 250 грн, що на день укладення договору еквівалентно 172 500 доларів США за курсом продажу ПАТ «Укрсоцбанк».
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , використовуючи довіру потерпілого ОСОБА_7 , ввівши останнього в оману, зобов`язались повернути позику в повному обсязі до 04 травня 2016 року ОСОБА_7 . Для забезпечення обов`язків та з метою переконання потерпілого в доброзичливості своїх намірів, 03 грудня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 уклали два договори застави транспортних засобів з ОСОБА_7 , які в свою чергу нотаріально посвідчили у приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 , а саме:
1) договір застави транспортних засобів № 3724, укладений 03 грудня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на рухоме майно, а саме: автомобіль MAN TGX 26.440 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобіль MAN номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобіль MAN TGA 26.430 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 ; причіп MEUSER MEU-24 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 ; причіп SCHWARZMULLER PA-E номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 ; причіп KOGEL AN 24 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_12 , загальною вартістю на момент укладання договору 3 290 200 грн;
2) договір застави транспортних засобів № 3725, який укладений 03.12.2015 між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на наступне рухоме майно: автомобіль MAN TGA 26.413 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 ; автомобіль MAN TGA 26.480 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_15 , реєстраційний номер НОМЕР_16 ; причіп KASSBOHRER номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_17 , реєстраційний номер НОМЕР_18 , загальною вартістю на момент укладання договору 1 935 500 гривень.
Так, договорами застави вказаними раніше, зокрема передбачено щодо предмету договору:
- п. 1.7. У разі невиконання Позичальником зобов`язань за договором кредиту Заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету застави переважно перед іншими кредиторами за умови державної реєстрації обтяжень в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
- п. 1.8. Наступні застави Предмету застави забороняються.
Крім того, даними договорами застави, також передбачено права та обов`язки сторін, зокрема щодо обов`язків заставодержателя:
- п. 2.1.5. Без письмової згоди Заставодержателя не здійснювати дій, пов`язаних зі зміною права власності на Предмет застави, його обтяження будь-якими зобов`язаннями, в тому числі: продаж, обмін, передача в оренду, спільну діяльність і т. п.
Незважаючи на вказані раніше договори застави, на визначення такими їх предметів та обов`язків сторін, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , з метою збереження власного майна, його невідчуження на користь потерпілого, підтверджуючи факт введення в оману ОСОБА_7 , здійснили повторну передачу вказаного раніше рухомого майна під заставу банку АТ «КБ «Глобус» (), як поруку за кредитування ТОВ «АГРО-СПК» () у розмірі 35 000 000 гривень.
Так, в подальшому, на підставі заяви представника позивача ОСОБА_7 в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, Дніпровський районний суд м. Києва від 20 серпня 2018 року постановив накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в межах суми ціни позову, а саме 7 133 559 грн 62 коп. та заборонив вчинення будь-яких дій щодо відчуження вказаного майна.
Також вказано, що під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 чітко, усвідомлюючи здійснений ними правочин за даними договорами застави, проте нехтуючи своїми обов`язками, а також ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року, реалізували частину предметів застави на користь третіх осіб, а саме:
- автомобіль MAN TGA 26.413 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 реалізований на користь ТОВ «ВЕЛИКОХАЙЧАНСЬКЕ» КОД ЄДРПОУ № 37774793;
- автомобіль MAN TGA 26.480 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_15 , реєстраційний номер НОМЕР_16 реалізований на користь ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 );
- автомобіль MAN TGX 26.440 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 реалізований на користь ОСОБА_10 ( АДРЕСА_2 );
Зазначено, що після вказаних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_3 до них звернувся ОСОБА_7 для з`ясування ситуації, що виникла, але останні протягом тривалого часу не виходили з ним на зв`язок. З того часу він припинив своє спілкування з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 і спростовує наявність їхніх дружніх стосунків.
Потерпілий ОСОБА_7 під час допиту повідомив, що до вказаного в договорі часу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посилаючись на дружні стосунки, діючи з корисливою метою та прямим умислом на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , жодних грошових коштів йому не повернули, чим порушили взяті на себе зобов`язання. Вказане раніше підтверджується телефонними перемовинами ОСОБА_7 з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , під час яких потерпілий неодноразово намагався з`ясувати терміни повернення запозичених грошових коштів, проте конкретної відповіді так і не отримав.
Згідно відповіді ТСЦ МВС на запит, дані вантажні автомобілі та причепи до теперішнього часу ОСОБА_7 не передавалися та не поверталися, як і грошові кошти.
Таким чином, зібрані в ході досудового розслідування матеріали підтверджують, що предметом шахрайських дій ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та доказами, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ такого факту у даному кримінальному провадженні є:
вантажні автомобілі, а саме:
- автомобіль MAN TGX 26.440 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ;
- автомобіль MAN 18.363 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 ;
- автомобіль MAN TGA 26.430 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 ;
- автомобіль MAN TGA 26.413 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_13 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_14 ;
- автомобіль MAN TGA 26.480 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_15 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_16
вантажні причепи, а саме:
- причіп MEUSER MEU-24 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_8 ;
- причіп SCHWARZMULLER PA-E номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_9 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_10 ;
- причіп KOGEL AN 24 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_11 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_12 ;
- причіп KASSBOHRER номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_17 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_18 .
У клопотанні вказано, що постановою слідчого всі вищевказані транспортні засоби визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
Згідно відповіді ТСЦ МВС № 18 від 09 січня 2021 року право власності на транспортні засоби, а саме:
- причіп KASSBOHRER номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_17 , реєстраційний номер НОМЕР_18 - належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Прокурор в клопотанні зазначає, що накладення арешту на причіп дасть можливість органу досудового розслідування проводити повне всебічне та неупереджене досудове розслідування, унеможливить вчинення особами дій, які причетні до цього правопорушення, приховувати сліди, що мають доказове значення.
Також зазначено, що в ході досудового розслідування зібрано матеріали, що підтверджують шахрайські дії ОСОБА_6 та ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_7 , тобто заволодіння майном шляхом зловживання довірою та обманом, а саме грошовими коштами.
У зв`язку з цим прокурор просить накласти арешт на майно, заборонити право на відчуження, розпорядження та користування, а саме на причіп KASSBOHRER номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_17 , реєстраційний номер НОМЕР_18 , який належать на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судове засідання прокурор та власник майна ОСОБА_3 не з`явилися, про час і місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 просив у задоволенні клопотання відмовити у зв`язку з його безпідставністю.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення представника власника майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 , перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, дійшов такого висновку.
З матеріалів кримінального провадження, доданих до клопотання документів, вбачається, що у провадженні Броварського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 10 січня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, із зазначенням короткого викладу обставин: «09.01.2019 року до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшла ухвала судді Дніпровського районного суду у місті Києві щодо зобов`язання посадових осіб Дніпровського УП на внесення відомостей до ЄРДР по факту неправомірних дій до гр. ОСОБА_7 ».
Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Положеннями статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначив, що арешт на рухоме майно ОСОБА_6 необхідно накласти з метою забезпечення речових доказів.
Перевіряючи доводи прокурора, слідчий суддя виходить з такого.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих документів, вищевказане майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, не визнавалося речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000217 від 10 січня 2019 року.
У судовому засіданні прокурор також не надав постанову слідчого про визнання речовим доказом цього майна.
Вказані обставини дають слідчому судді підстави дійти висновку, що прокурором не доведено необхідність накладення арешту на зазначене рухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000217, в межах якого сторона обвинувачення просить накласти арешт.
Постановляючи ухвалу, слідчим суддею враховано, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні у справі «Жушман проти України» від 28.05.2009, заява № 13223/05, зазначено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в право на мирне володіння майном повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Особи, які зазнають порушення прав мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод прав, відповідно до ст. 13 цієї Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.
На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження прав власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Оцінюючи в сукупності надані докази, а також ураховуючи недоведеність прокурором необхідність накладення арешту на вищевказане рухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000217, в межах якого сторона обвинувачення просить накласти арешт, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, за поданими прокурором матеріалами, є неможливим, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статями 7, 16, 170 - 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про накладення арешту на рухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000217 від 10 січня 2019 року відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання копії.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали проголошено о 17 год. 30 хв. 17 лютого 2021 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1