Справа № 711/8755/20
Номер провадження 1-кп/711/221/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження за звинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 185 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 біля 03 години 25 хвилин 22 жовтня 2020 року, діючи з умислом на заволодіння чужим майном за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на автомобілі ВАЗ-2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 зупинився біля будинку № 14 по вул. Різдвяній у м. Черкаси. Неподалік цього будинку перебував автомобіль ВАЗ-2106 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_5 . Підійшовши до вказаного автомобіля, обвинувачений ОСОБА_4 разом із вказаною особою невстановленим способом відчинили двері автомобіля, а потім капот, після чого удвох викрали з моторного відсіку акумуляторну батарею марки «Forse 60» вартістю 1000 грн. та з паливного бака 20 л бензину марки «А 92» вартістю 451 грн. 40 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим чужим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на 1451 грн.40 коп.

Зазначеними умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вина обвинуваченого у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення доведена наступними доказами.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав та пояснив, що разом з іншою особою з метою викрадення чужого майна в ніч на 22.10.2020 р. під`їхав на автомобілі до одного з будинків, де стояли інші транспортні засоби. Там він злив з бака чужого автомобіля біля 20 л. бензину в свою каністру, а також відчинив двері, проник до салону автомобіля і відкрив кришку капота. З моторного відсіку від`єднав акумуляторну батарею. Потім вони зі спільником з викраденим поїхали з місця події.

Потерпіла ОСОБА_5 показала, що вранці 22.10.2020 р. виявила відчинені двері і кришку капота, а також відкручену кришку з бензобака на своєму автомобілі. З автомобіля викрадено акумулятор і 20 л. бензину.

Суду надано відеозапис події, зробленого камерами відеонагляду, на якому зафіксовано дії двох осіб, які з каністрою підійшли до автомобіля, відчинили кришку капота.

Потерпілою надано копії квитанцій, з яких встановлено вартість бензину марки А-92 та акумуляторної батареї марки «Forse 60» станом на момент придбання в травні 2020 р.

Згідно з висновками експертизи вартість акумуляторної батареї марки «Forse 60» становила 1000 грн. станом на 22.10.2020 р.

При обшуку автомобіля ВАЗ-2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 вилучено каністру з бензином.

Проаналізувавши зазначені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб таємно викрав чуже майно з автомобіля. Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України з кваліфікуючою ознакою «проникнення у сховище».

Суд виходить із того, що відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.

Тобто до сховища (незалежно від ознаки стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб.

Також суд бере до уваги, що за визначенням, передбаченим ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III, автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

При цьому легковий автомобіль автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки (п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306).

Одночасно салони та багажні відділення автомобілів, зокрема і легкових, дозволяють використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції як для перевезення пасажирів та їх багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу.

З цього випливає, що автомобіль (його салон, багажне відділення) у певних випадках може бути визнаний сховищем, якщо в ньому постійно чи тимчасово зберігається майно, яке не є частиною автомобіля. У даному випадку, виходячи з того, що акумуляторна батарея використовується як додаткове джерело електроенергії в бортовій мережі при непрацюючому двигуні і для запуску двигуна автомобіля, а бензин використовується як джерело моторного палива для роботи автомобільного двигуна, суд робить висновок, що ці предмети не зберігались у автомобілі. У випадку викрадення з автомобіля вузлів, агрегатів, пристроїв та інших елементів конструкції, з яких складається автомобіль, кваліфікуюча ознака «проникнення у сховище» не повинна застосовуватись.

У зв`язку з викладеним суд кваліфікує вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушенняза ч.2 ст. 185 КК України. При цьому суд керується положеннями ч.1 ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а також враховує положення ч.3 ст. 337 КПК і з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод виходить за межі висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, тому що це покращує його становище.

Призначаючи покарання у межах, встановлених у санкції частин статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує обставини його вчинення та ступінь його тяжкості, дані про особу винного і обставину, що пом`якшує його покарання.

Пом`якшує покарання ОСОБА_4 визнання своєї вини. Він не судимий в силу положень ст. 89 КК України, але вчиняв умисне адміністративне правопорушення і не виконав накладене стягнення, офіційно не працює, протягом тривалого часу не відшкодував завдану потерпілій шкоду.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що обвинувачений повинен реально відбувати покарання і призначає йому покарання у виді арешту.

При вирішенні долі речових доказів суд керується положеннями ст. 100 КПК України та вважає за необхідне диск із відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження, вилучений бензин у кількості 20 л повернути потерпілій, автомобіль, який є власністю іншої особи і перебував у користуванні обвинуваченого, - повернути обвинуваченому. Долю інших предметів, визнаних речовими доказами, суд не вирішує з огляду на те, що матеріали кримінального провадженні виділені відносно іншої особи і це питання повинно бути вирішено у іншому кримінальному провадженні.

Потерпіла заявила цивільний позов, який підлягає частковому задоволенню, тому що викрадений бензин вилучено, а вартість акумуляторної батареї висновком експертизи визначено у меншому розмірі, ніж заявила потерпіла.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Строк покарання обчислювати з дати затримання засудженого і поміщення до арештного дому.

Речові докази: диск із відеозаписом події зберігати в матеріалах кримінального провадження, бензин марки А-92 в кількості 20 л., який зберігається в каністрі, що здана до кімнати речових доказів Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, - повернути потерпілій ОСОБА_5 , автомобіль ВАЗ-2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути засудженому ОСОБА_4 .

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_4 на її користь 1000 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Головуючий: ОСОБА_1