ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1182/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 639/3567/21 (провадження 1-кс/639/1001/21) Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 червня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000181 від 05.05.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 червня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000181 від 05.05.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

До підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 02 серпня 2021 року та визначено суму застави у розмірі 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, у разі внесення якої визначено покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання уповноваженому процесуальному прокурору у даному кримінальному провадженні свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 червня 2021 року скасувати в частині визначення розміру застави та в цій частині постановити нову, якою зменшити розмір застави. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що слідчий суддя не в повному обсязі дослідив підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема, не врахував стан здоров`я та наявність трофічної язви та необхідності постійного лікування, а також той факт, що він визнав повністю свою провину. Вважає ризики, заявленими в клопотанні, відсутніми.

Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, надали заяви про розгляду справи за їх відсутності. Враховуючи, що відповідно вимогам ст.401 КПК України апеляційна скарга захисника підозрюваного не стосується погіршення його становища, а також враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом СВ відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000181 від 05.05.2021 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

27 травня 2021року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

31 травня 2021 року слідчий відділу поліції ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання посилалась на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Слідчий вважала, що є підстави вважати, що у підозрюваного можуть виникнути передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України спроби: переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити новий злочин або продовжити скоєний. Враховуючи, що ОСОБА_6 , маючи не зняту та непогашену судимість, повторно, у період іспитового строку за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2020, вчинив злочин проти власності, слідчий вважав, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти вищезазначеним ризикам.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 45400,00 гривень, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.05.2021; висновком експерта за результатами товарознавчої експертизи №18 від 19.05.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.05.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.05.2021; протоколом допиту потерпілого ФОП ОСОБА_11 від 24.05.2021; протоколом огляду предмета від 26.05.2021; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 27.05.2021. Також суд вважав доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Суд врахував особу підозрюваного, який має не зняту та непогашену судимість, повторно, у період іспитового строку за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2020, вчинив злочин проти власності, офіційно не працює, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків. Крім того, раніше судимий у 2020 році за вчинення умисних корисних злочинів, судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку, останній вчинив злочин у період іспитового строку, а також на розгляді у Жовтневому районному суді м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000061 від 21.01.2021 року у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується висновками суду першої інстанції, щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, враховуючи також відомості та конкретні обставини вчинення злочину, який інкримінується підозрюваному, а також те, маючи не зняту та непогашену судимість, повторно, у період іспитового строку за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2020, вчинив злочин проти власності, не виключена можливість підозрюваним вчинити інший злочин проти власності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Фактичні обставини справи свідчать про схильність підозрюваного до вчинення злочинів, особливо злочинів проти власності. Підозрюваний офіційно не працює, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, раніше судимий у 2020 році за вчинення умисних корисних злочинів, судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку. Крі того, інкримінований підозрюваному ОСОБА_6 злочин, вчинив у період іспитового строку. На цей час стосовно ОСОБА_6 на розгляді у Жовтневому районному суді м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000061 від 21.01.2021 року у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Вказане свідчить про те, що підозрюваний на шлях виправлення та перевиховування не став, належних висновків для себе не зробив та знов вчинив інкримінований йому злочин. А тому, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження спростовують апеляційні доводи про недоведеність настання вказаних в клопотанні слідчого ризиків. З огляду на можливе покарання за вчинені підозрюваним злочин, ймовірний ризик переховування від органів досудового розслідування або суду. З огляду на те, що підозрюваний останнім часом не мав стабільного заробітку і враховуючи його схильність до корисливих злочинів, не виключається ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи підозрюваного про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на цьому етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність доводів стосовно відсутності намірів переховуватись, чинити вплив на потерпілих та свідків, а також неможливість вчиняти інші кримінальні правопорушення з підстав визнання ним своєї провини, в такому випадку, не може усувати вірогідності ризиків, про які зазначено в клопотанні. За таких обставин, незгода захисника підозрюваного з висновками суду першої інстанції щодо наявності ризиків, ґрунтується лише на його суб`єктивних оціночних судженнях, внаслідок чого колегія суддів не може взяти їх до уваги.

Твердження в апеляційній скарзі адвоката, пов`язані з неврахуванням його стану здоров`я та наявністю у підозрюваного трофічної язви, повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти клопотання слідчому. Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє процесуальної можливості суд апеляційної інстанції враховувати зазначені доводи, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи підозрюваного та його захисника стосовно завідомо непомірного розміру обраної застави, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків (ч.5 ст.182 КПК України). Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та його сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_6 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 червня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді