КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/3033/2020 Головуючий у І-й інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0001103 щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за апеляційною скаргою в.о. прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно зі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 01 квітня 2019 року близько 17 год. 20 хв. за адресою: м.Київ, вул. Спаська, 6, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим слідством особами Особа 1 та Особа 2, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, згідно розподілених ролей, підійшов до автомобіля «Субару Форестер» д.н.з. НОМЕР_1 , який припаркувався за адресою: м.Київ, вул.Спаська, 8-Б, та тримаючи в руці заздалегідь підготовлений ним предмет, а саме металеве свердло, наніс ним удар по склу задніх правих дверей, внаслідок чого розбив його. Після цього, усвідомлюючи, що вчиняє злочинні дії в присутності водія ОСОБА_11 та пасажира ОСОБА_12 , ОСОБА_6 через отвір у розбитому вікні правою рукою дістав, і тим самим відкрито викрав із заднього сидіння салону автомобіля рюкзак чорного кольору, який матеріальної цінності для потерпілого не становить, та в якому знаходились грошові кошти в сумі 100000 (сто тисяч) гривень, що належали ОСОБА_13 , з яким побіг до автомобіля «Mercedes-Benz SLК» д.н.з НОМЕР_2 , за кермом якого знаходилась невстановлена досудовим слідством Особа 1, та пробігаючи повз невстановлену досудовим слідством Особу 2, передав їй рюкзак з грошима всередині, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення усі зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши тим самим ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 100000 (сто тисяч) гривень.

В апеляційній скарзі в.о. прокурора м. Києва ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити за ч.3 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі.

Вважає, що суд 1-ї інстанції помилково застосував до ОСОБА_6 ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів їх не переглядає відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдав значної шкоди потерпілому, є правильною, що також не оскаржується.
Що стосується призначеного ОСОБА_6 судом 1-ї інстанції покарання, то колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд першої інстанції врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем реєстрації, не одружений, має на утриманні малолітню доньку, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, які його пом`якшують: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, зі звільненнням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують. Саме таке покарання в суді 1-ї інстанції просив застосувати і прокурор.
Як вбачається з наданих апеляційному суду документів, на даний момент обвинувачений ОСОБА_6 працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно.
Крім того, як слідує із заяви потерпілого ОСОБА_14 (а.с. 30), він претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, оскільки отримав від останнього грошові кошти в сумі 100000 грн., а тому не наполягає на призначенні обвинуваченому покарання у виді ізоляції від суспільства.

Враховуючи викладене і те, що при перевірці кримінального провадження істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, тому колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без зміни, а апеляційної скарги в.о. прокурора м. Києва ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу в.о. прокурора м. Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _____________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4