Справа № 461/2304/21
Провадження №1-кп/461/356/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.04.2021 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження кримінальне провадження №0001677 від 11.04.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, з неповною середньою освітою, не одруженого, має одну дитину, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Галицького районного суду м.Львова від 03.12.2020 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі, яке на даний час відбуває у Державній установі «Катеринівська виправна колонія №46»

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України -

в с т а н о в и в:

вкінці квітня 2017 року, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою подальшого використання для викрадення коштів з банківського рахунку, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , під виглядом забезпечення належного зберігання та накопичення коштів, заволодів платіжною карткою № НОМЕР_1 , виданою ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 .

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано як заволодіння офіційним документом шляхом шахрайства, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 14 жовтня 2017 року, точний час слідством не встановлено, перебуваючи біля КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня», що за адресою: м.Львів, вул. Чернігівська, 7, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом використання платіжної картки № НОМЕР_1 , виданої ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 та подальшого зняття готівки через банкомат за вказаною адресою, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1500 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 16 листопада 2017 року, точний час слідством не встановлено, перебуваючи біля будинку на АДРЕСА_3 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом використання платіжної картки № НОМЕР_1 , виданої ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 та подальшого зняття готівки через банкомат за вказаною адресою, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1800 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 15 грудня 2017 року, точний час слідством не встановлено, перебуваючи біля будинку на АДРЕСА_4 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом використання платіжної картки № НОМЕР_1 , виданої ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 та подальшого зняття готівки через банкомат за вказаною адресою, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1650 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , 17 січня 2018 року, точний час слідством не встановлено, перебуваючи біля будинку на АДРЕСА_5 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом використання платіжної картки № НОМЕР_1 , виданої ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 та подальшого зняття готівки через банкомат за вказаною адресою, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1700 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 16 лютого 2018 року, точний час слідством не встановлено, перебуваючи біля будинку на АДРЕСА_6 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом використання платіжної картки № НОМЕР_1 , виданої ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 та подальшого зняття готівки через банкомат за вказаною адресою, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1700 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 21 березня 2018 року, точний час слідством не встановлено, перебуваючи біля будинку на АДРЕСА_7 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом використання платіжної картки № НОМЕР_1 , виданої ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 та подальшого зняття готівки через банкомат за вказаною адресою, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1400 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно в кінці квітня 2017 року, знаходився у квартирі АДРЕСА_2 , заволодів платіжною карткою № НОМЕР_1 , виданою ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 . Окрім того, обвинувачений пояснив, що з жовтня 2017 року по березень 2018 року таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти на загальну суму 9750 гривень. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.357 КК України є правильною, оскільки останній заволодів офіційним документом шляхом шахрайства, а також за ч.2 ст.185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене повторно.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суди повинні виходити з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України (в редакції чинній на момент вчинення злочинів) кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 є злочинами невеликої та середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, корисливий мотив вчинення злочинів, спрямований на заволодіння чужим майном, обставини, при яких їх вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, раніше судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, не одружений, на утриманні має одну дитину, з неповною середньою освітою, не працює, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у межах санкцій інкримінованих статей КК України.

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України.

Крім того, судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 03.12.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі, яке на даний час відбуває у Державній установі «Катеринівська виправна колонія №46». Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 08.04.2021 року уточнено вирок Галицького районного суду м.Львова від 03.12.2020 року та зазначено, що початок строку покарання ОСОБА_4 слід вважати 04.01.2021 року.

Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбаченні ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України, до постановлення вироку Галицького районного суду м.Львова від 03.12.2020 року, тому остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Галицького районного суду м.Львова від 03.12.2020 року.
Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 70, 75, 185 КК України, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Галицького районного суду м.Львова від 03.12.2020 року у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати частково відбуте покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 03.12.2020 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме банківську карту залишити в матеріалах кримінального провадження №0001677.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1