єдиний унікальний номер справи 546/699/21
номер провадження 1-кп/546/98/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2021 за № 0000407 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не працює, одружений, не є особою з інвалідністю, не депутат, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

встановив:

12 липня 2021 року близько 18 години потерпіла ОСОБА_4 перебувала за місцем проживання по АДРЕСА_3 , де правомірно перебував ОСОБА_3 , та на ґрунті неприязних відносин між останніми виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 вирішив нанести тілесні ушкодження ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс потерпілій ОСОБА_4 один удар долонею у обличчя з правого боку, після чого наніс один удар долонею у чоло та коли остання впала на підлогу наніс кулаком правої руки удар в обличчя у ділянку переносиці та один удар кулаком правої руки у ділянку грудної клітини справа та, коли остання знаходилась у положенні лежачи на животі, волочив її по підлозі, чим заподіяв потерпілій, відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 692 від 20.07.2021, тілесні ушкодження у вигляді: гематоми м`яких тканин та садна шкіри обличчя справа, які утворились від дії рук стиснутих в кулак чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, які кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синець шкіри лівого плеча та грудної клітини справа, які утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук, в тому числі, стиснуті в кулак чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою та які кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження, пошкрябин шкіри колінних суглобів, які утворились від дії тупого предмету, що можливо при падінні, «волочінні», та які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дані тілесні ушкодження могли утворитись в строк і за обставин вказаних вище та не менш як від чотирьохкратної дії травмуючих факторів.

Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор, в порядку ч. 1 ст. 302 КПК України, звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000407 від 16.07.2021 у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а.с. 1-2).

Потерпілій ОСОБА_4 роз`яснено зміст встановлених у результаті дізнання обставин вчиненого кримінального проступку, обмеження права апеляційного оскарження відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України. Так, потерпілою подано письмову заяву, у якій вона не заперечує проти розгляду кримінального провадження № 0000407 від 16.07.2021 у спрощеному порядку без судового розгляду у судовому засіданні. (а.с. 6)

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повністю згоден із встановленими органом дізнання обставинами вчиненого ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, не заперечує проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку без судового розгляду у судовому засіданні. Зазначеного змісту ОСОБА_3 подано письмову заяву, добровільність якої підтверджена захисником ОСОБА_5 (а.с. 7)

За клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст. 381, 382 КПК України, ухвалою судді від 06.08.2021 постановлено розглядати кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2021 за № 0000407, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за правилами спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Встановлені органом дізнання обставини вчинення кримінального проступку, підтверджуються обставинами, встановленими судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захист якого на досудовому розслідуванні здійснював захисник ОСОБА_6 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не оспорює та вважає, що органом дізнання вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку, що під час розгляду кримінального провадження підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та вважає, що своїми діями, які виразилися в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Згідно вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нею вчинення нових кримінальних правопорушень.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, виходячи з викладеного, при призначенні виду та міри покарання суд враховує положення ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, те, що відповідно до ст. 12 КК України це кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків, обстановку та обставини вчинення даного кримінального правопорушення, наслідки, що настали, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, за місцем проживання компрометуючих матеріалів орган місцевого самоврядування не має, не працює, одружений, є працездатною особою, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Також, суд враховує наявність обставин, які пом`якшують покарання у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, і з урахуванням зазначених вище в сукупності цих обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З обвинувального акту встановлено, що процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, та керуючись Кримінальним кодексом України, ст. 368-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1