Справа № 495/343/21
№ провадження 1-кс/495/1319/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000007,-
В С Т А Н О В И В:
27 травня 2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000007, яке було накладено відповідно до Ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 від 15.02.2021.
Виклад обставин, зазначених у клопотанні.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 лютого 2021 року у справі № 495/343/21 (провадження № 1-кс/495/463/2021) про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000007, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України клопотання дізнавача СД Білгород- Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно задоволено частково та накладено арешт у вигляді заборони відчуження в тому числі на земельну ділянку площею 0,15 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер::02:026:0771.
Заявник ОСОБА_5 , зазначає що він є власником земельної ділянки площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:026:0771 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 грудня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в Реєстрі за № 12451. 30 грудня 2020 року право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
На підставі ч.1 ст.174 КПК України заявник в якості власника майна, щодо якої здійснюється провадження, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
На підтвердження положень абзацу 2 ч.1 ст.174 КПК України, заявник зазначає, що на даний час відпала потреба у застосуванні арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження, що обґрунтовується наступним.
Кримінальне провадження, органом досудового розслідування, в рамках якого застосовано арешт щодо належної ОСОБА_5 земельної ділянки розпочато 06 січня 2021 року. Слідчим суддею рішення про застосування арешту на належну ОСОБА_5 земельну ділянку прийнято 15 лютого 2021 року.
Станом на 27 травня 2021 у кримінальному провадженні, в рамках якого застосовано вказаний арешт, жодній особі не повідомлено про підозру, будь-яких слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, в тому числі щодо належної ОСОБА_5 земельної ділянки, не проводяться, не призначено відповідних судових експертиз, зокрема земельно-технічної та будівельно-технічної, оціночно-будівельних та оціночно-земельних експертиз будь-які, остаточні рішення щодо завершення досудового розслідування не прийняті, цивільний позов не заявлено, матеріальну шкоду не встановлено. ОСОБА_5 не було допитано з питань щодо належної йому земельної ділянки, не проводився огляд та інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії.
Адвокат зазначив, що враховуючи вищезазначене, відсутня необхідність у застосуванні арешту до вказаної земельної ділянки, не вчинення будь-яких процесуальних дій та не прийняття процесуальних рішень, в тому числі щодо завершення досудового розслідування, протягом майже чотирьох місяців свідчить про те, що необхідності у продовженні арешту на сьогодні немає. Окрім того, такий арешт створює надмірне втручання в права та законні інтереси добросовісного набувача земельних ділянок - ОСОБА_5 , оскільки останній не може в повній мірі як власник реалізовувати своє конституційне право власності, визначене ст.41 Конституції України через тяганину, яку допускає сторона обвинувачення розслідуючи чотири місяці дане кримінальне провадження щодо кримінального проступку.
Окрім того в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості в частині того, що ОСОБА_5 являється недобросовісними набувачем вищевказаного, як і відсутні будь-які відомості відносно того, що на теперішній час здійснюються будь-які процедури оскарження відповідних рішень (документів), на підставі яких ОСОБА_5 було набуто право власності на арештований об`єкт.
Обставини набуття речових прав на вказану земельну ділянку та правова оцінка даного факту є предметом досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні, досудове розслідування якого здійснюється СУ ГУ НП в Одеській області у кримінальному провадженні № 0001403, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 07 травня 2021 року у справі № 947/38977/20 (провадження № 1-кс/947/5807/21) скасовано арешт на земельну ділянку площею: 0.15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:026:0771.
Обґрунтування клопотання.
Адвокатом було зазначено, що судді арешт накладено необґрунтовано, у зв`язку із чим він підлягає скасуванню з огляду на наступне:
1. Дізнавачем та прокурором не зазначено законних підстав для накладення арешту, а слідчим суддею при постановлений оскаржуваної ухвали не враховано цього.
Так, незважаючи на те, що дізнавачем до клопотання додано постанову при приєднання до кримінального провадження вказаного майна як речових доказів, однак в розумінні ст.98 КПК України вони не є речовим доказом у справі, оскільки не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди та не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій з мого боку, не набуті мною кримінально протиправним шляхом та внаслідок вчинення кримінального правопорушення; я, ОСОБА_5 , не є підозрюваними або обвинуваченими у справі, санкція статті Кримінального кодексу, яку до речі взагалі не зазначено в ухвалі, не передбачає конфіскацію як вид покарання, розрахунку шкоди до матеріалів клопотання не долучено, цивільний позов до власника не заявлено.
Більше того, предметом досудового розслідування є обставини можливого підроблення документів, а не обставини набуття права власності кримінально протиправним шляхом та внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 добросовісно набув право власності на земельну ділянку, в межах даного кримінального провадження не досліджуються обставини саме щодо шахрайського заволодіння земельними ділянками або будь-яке інше кримінальне правопорушення проти власності.
Матеріали клопотання дізнавача не містять даних про те, що зазначені земельна ділянка, яка визнана речовим доказом, отримана як речовий доказ шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, зокрема шляхом проведення її огляду відповідно до ст.237 КПК України, а також витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом .
2. Дізнавачем та прокурором не доведено необхідності (мети) в застосуванні арешту майна, а слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано цього.
На підтвердження цього пункту адвокат зазначає, що дізнавачем не доведено, а слідчим суддею при постановленні ухвали про накладення арешту не враховано, що належне ОСОБА_5 майно містить ознаки якого-небудь кримінального правопорушення, зокрема кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, та на належному майні містяться будь- які ознаки підробки документів, насамперед з мого боку. Тобто, підроблення офіційного документу можливо лише щодо певних документів, а враховуючи, що предметом досудового розслідування є саме дослідження обставин підробки офіційного документу, то й доцільним було б накладення арешту саме на документи, а не на земельну ділянку, яка взагалі не є предметом досудового розслідування у даному випадку.
3. Накладенням арешту порушено визначальну засаду законності кримінального провадження.
Адвокат зазначив, що за приписами ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті. що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
У справі Іст-Вест Альянс проти України», заява № 19336/04. рішення від 23.01.2014 § 167ЄЄПЛ наголосив на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.
У справі «Власов проти РФ», заява №78146/01. постанова від 12.06.2008 (§ 108-110), висловився що він у своєї діяльності використовує правову позицію згідно з якою: перерахування ризиків, які можуть перешкодити правосуддю (у разі не застосування заходу забезпечення кримінального провадження) без наведення конкретних фактів, які підтверджують таки висновки суду, не є достатнім для застосування судами цих заходів.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею допущено саме зазначену помилку в частині простого перерахування визначених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту.
Вказані вище доводи свідчать про необґрунтованість накладення арешту та відсутності потреби в подальшому його застосуванні, а отже клопотання підлягає задоволенню.
Позиції сторін.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , просив клопотання задовольнити, надав копію договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки та копію Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, повідомив суд, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.
Мотивація суду.
Слідчий суддя, дослідивши надані документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання, приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді від 15.02.2021 по справі №495/343/21 (провадження №1-кс/495/463/2021) клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000007 від 06.01.2021, за ч.1 ст.358 КК України задоволено частково, накладено арешт у вигляді заборони відчуження на: земельну ділянку площею 0,15 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:026:0765; земельну ділянку площею 0,06га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:026:076; земельну ділянку площею 0,15 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:026:0768; земельну ділянку площею 0,15 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:026:0769; земельну ділянку площею 0,15 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:026:0771; земельну ділянку площею 0,15га, за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :02:026:0772.
Прийняття Ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 лютого 2021 року у справі № 495/343/21 (провадження № 1-кс/495/463/2021) обумовлено наявністю вагомих доказів про необхідність арешту вказаного майна задля збереження його як речового доказу у кримінальному провадженні №0000007, у зв`язку з чим клопотання про накладення арешту на земельні ділянки було частково задоволено.
При накладені арешту слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. З урахуванням ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, Ухвалою від 15.02.2021 було накладено арешт у вигляді заборони відчуження земельних ділянок.
Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000007 надано належним заявником.
Слід зазначити, що 27.04.2021 ОСОБА_5 вже звернтавстя до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про скасування арешту майна в рамка кримінального провадження №0000007. Проте Ухвалою від 12.05.2021 у задоволені клопотання по справі №495/363/21 (провадження1-кс/495/1037/2021) відмовлено, оскільки досудове розслідування кримінального провадження на час розгляду клопотання тривало, а отже були відсутні підстави вважати, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба та зазначено, що заявник звернувся з клопотанням про скасування арешту майна на всі зазначені в Ухвалі від 15.02.2021 земельні ділянки, хоча фактично він є власником лише конкретної земельної ділянки.
Розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість (необґрунтованість) накладеного арешту та наявність (відсутність) підстав для його подальшого застосування в залежності від того, на яку підставу вказує заявник. У клопотанні власник майна ОСОБА_5 вказує на необґрунтованість накладеного арешту та втрату потреби арешту майна, що обумовлює межі дослідження і оцінки обставин справи слідчим суддею у цьому провадженні.
В Ухвалі слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 лютого 2021 року у справі № 495/343/21 (провадження № 1-кс/495/463/2021) про накладення арешту на майно клопотання зазначено мету накладення арешту, а саме: арешт накладається з метою «забезпечення збереження речових доказів».
Під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не зазначено достатніх підстав вважати, що вищезазначена земельна ділянка необхідна для досягнення цілей кримінального провадження, не наведені будь-які слідчі та процесуальні дії, що обумовлюють необхідність обмеження (арешту) цього майна, а також не спростовано доводів заявника в цій частині.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Факт перебування майна під арештом тривалий час фактично позбавляє конституційного права власника на законних підставах розпоряджатися своєю власністю.
Під час досудового розслідування не доведено, що вилучене майно містить інформацію, яка б мала значення для кримінального провадження, що воно було знаряддям злочину та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення заявником. Як вбачається з наданих заявником копії договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки та копії Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності змемльна ділянка з кадастровим номером :02:026:0771 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , відповідно до договору купівлі-продажу.
Відповідно до ч.3 ст.22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - на власника майна. При цьому жоден учасник не позбавлений можливості надати ці докази.
Стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які підтверджують, що у разі скасування накладеного на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:026:0771, вона може бути відчужена, знищена чи прихована.
Слідчим суддею враховано можливість виконати завдання щодо повного та всебічного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, для виконання якого був накладений арешт, без застосованого вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у частині користування транспортним засобом.
Серед наданих до суду додатків наявна Ухвала слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 07 травня 2021 року у справі № 947/38977/20 (провадження № 1-кс/947/5807/21), відповідно до якої в рамках кримінального провадження №0001403, досудове розслідування якого здійснюється СУ ГУ НП в Одеській області за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, скасовано арешт на земельну ділянку площею 0.15га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:026:0771.
Ухвалою від 07.05.2021 було скасовано арешт на вищезазначену земельну ділянку, оскільки на теперішній час не можна прийти до переконання, що накладений арешт майна продовжує відповідати засадам розумності та співмірності, а відповідно, й що такий захід забезпечення обґрунтовано продовжує обмежувати право власності власника майна, що обґрунтовується наступним:
1. відсутні відомості в частині того, що ОСОБА_5 являється недобросовісними набувачем вищевказаного майна;
2. з моменту застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на земельну ділянку площею 0,15 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:026:0771 минуло майже чотири місяці, протягом цього часу будь-яку особу про підозру не повідомлено, в тому числі, відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0001403 від 25.12.2020 року, ОСОБА_5 не повідомлено про підозру.
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню, оскільки виходячи з вимоги розумності строків, співрозмірності обмеженого права та наслідків застосованого заходу з фабулою кримінального правопорушення, яке розслідується, доведена необхідність скасування застосованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000007 від 06.01.2021 - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 лютого 2021 року по справі № 495/343/21 (провадження № 1 -кс/495/463/2021) у вигляді заборони відчуження на земельну ділянку площею 0,15га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:026:0771.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1