Справа № 627/415/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2021смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000012 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Краснокутськ, Краснокутського району, Харківської області, громадянка України, освіта середня, розлучена, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працююча, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , така, що не має судимості.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 03.02.2021 приблизно у період часу з 16:00 по 20:00, перебувала у будинку АДРЕСА_1 , де разом з ОСОБА_5 тв ОСОБА_6 спільно розпивали спиртні напої.

03.02.2021 близько 19-00 знаходячись у вищевказаному будинку, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, користуючись довірою раніше їй знайомого ОСОБА_6 під надуманим приводом, попрохала у останнього його електричну ростерну настільну духовку «Mirta MO-0032B», заздалегідь знаючи, що не буде її повертати.

У відповідь на це прохання, ОСОБА_6 , не будучи обізнаним, про злочинний намір ОСОБА_4 , спрямований на протиправне заволодіння його майном шляхом зловживання довірою, передав останній вищевказану електричну духовку.

Після чого, близько 20:00 год, 03.02.2021 року ОСОБА_4 перенесла вищевказану духовку до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, продовжуючи свій вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 з метою обернення чужого майна на власну користь, 03.02.2021року близько 21:30 попрохала ОСОБА_7 продати духовку ОСОБА_6 раніше їй знайомій ОСОБА_8 , не повідомляючи останнім про справжнє походження вказаного майна, на що ОСОБА_7 погодився.

Близько 22:00 год. 03.02.2021 ОСОБА_7 продав вищевказану духовку «Mirta MO-0032B» ОСОБА_8 за 40 грн. а отримані за продаж духовки грошові кошти , передав ОСОБА_4 , яка і обернула майно ОСОБА_6 на власну користь і розпорядилася ним за власним розсудом.

Таким чином, ОСОБА_4 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_6 незаконно заволоділа його електричною ростерною настільною духовкою «Mirta MO-0032B», вартістю відповідно до висновку судово- товарознавчої експертизи № СЕ -19/121-21/3621-ТВ від 23.02.2021 року, - 642 грн., чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю та в скоєному щиро розкаявся.

Покази ОСОБА_4 , є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 , не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність та зазначив, що жодних претензій до обвинуваченої не має, шкода відшкодована йому в повному обсязі.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 , в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушенння при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 190 КК України, а саме:
-заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченої, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання, а також особу обвинуваченої, яка не працює, за місцем проживання характеризується формально, не перебуває на обліку у лікаря - психіатра Краснокутської ЦРЛ, але перебуває на обліку у лікаря нарколога Краснокутської ЦРЛ, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченої, яка кримінальне правопорушення вчинила вперше, в скоєному щиро розкаялася, потерпілий також жодних претензій не має до обвинуваченої, шкода потерпілому відшкодована, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також оскільки обвинувачена не працевлаштована, тобто не має постійного заробітку, що об`єктивно виключає можливість сплати нею штрафу в розмірі, передбаченому санкцією інкримінованого їй кримінального правопорушення (проступку), суд вважає, що для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових злочинів, їй слід призначити покарання у виді громадських робіт, визначеному санкцією ч. 1 ст. 190 КК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 органом досудового розслідування не обирався.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні відсутній. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/3621-ТВ від 23.02.2021 року підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь експертної установи 642,00 грн.

Підстав для обрання ОСОБА_4 , запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

По справі цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити їй покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/3621-ТВ від 23.02.2021 в розмірі 642,00 гривень.

Речові докази по справі:

- електричну ростерну настільну духовку «Mirta MO-0032B», яка згідно зберігальної записки знаходяться у ОСОБА_6 повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1