Справа № 487/7678/20
Провадження № 1-кс/487/2006/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні № 0000572,
ВСТАНОВИВ:

08.04.2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні № 0000572, у якій заявник просив зобов`язати ТУ ДБР в м. Миколаєві відповісти на клопотання та надіслати копію постанови про закриття справи, відсторонити слідчого від даної справи та притягнути його до відповідальності за фальсифікацію справи згідно чинного законодавства, визнати бездіяльність слідчого, визнати ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Вимоги скарги мотивовані тим, що до слідчого відділу було направлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії постанови про закриття справи для оскарження цієї постанови, на що не отримано жодної відповіді.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, надав до суду клопотання, просив розглядати скаргу без його участі.

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. МиколаєвіОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 в повному обсязі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000572, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може бути оскаржена заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

З матеріалів скарги вбачається та слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000572 від 27.06.2016 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.146, ч.2 ст.365 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 22.12.2020 року кримінальне провадженням №0000572 від 27.06.2016 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Крім того, з матеріалівкримінального провадження № 0000572 від 27.06.2016 вбачається, що ОСОБА_3 є свідком у даному кримінальному провадженні.

За положеннями ч.6 ст.284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Відтак слідчий суддя дійшов висновку про відсутність предмету оскарження, що є підставою для відмови у задоволенні скарги, оскільки нормами чинного КПК України не передбачений обов`язок слідчого направлення свідку у кримінальному провадженні копії постанови про закриття кримінального провадження.

Крім того, вимоги ОСОБА_3 щодо відсторонення слідчого від даної справи та притягнення його до відповідальності за фальсифікацію справи згідно чинного законодавства, визнання бездіяльності слідчого, визнання ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженнізадоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 37, ч. 5 ст.40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, скасування повідомлення про підозру, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З урахуванням вищезазначеного, дії про застосування яких заявляє ОСОБА_3 є невиправданим втручанням у внутрішню діяльність органів ДБР, та не ґрунтується на положеннях діючого КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,309 КПК України

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні № 0000572 - відмовити.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1