Дата документу 24.02.2021 Справа № 333/5560/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/5560/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/664/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, маючої неповну середню освіту, не одруженої, не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 квітня 2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2021 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 квітня 2021 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого санкцією кримінального закону передбачено покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років, усвідомлення обвинуваченою невідворотності покарання за його вчинення, проживання останньої без реєстрації та наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що 10 лютого 2021 року у судовому засіданні, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, стороною захисту було заявлено про наявність постійного місця проживання ОСОБА_6 , наявність стійких соціальних зв`язків, неможливість і не бажання впливати на інших учасників процесу та розгляд справи в цілому. Також стороною захисту зазначалось про значний час, що минув з моменту затримання ОСОБА_6 , неможливість продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки з часом ризики лише зменшуються. ОСОБА_6 раніше не судима, дотримується належної процесуальної поведінки.

Крім того зауважує, що під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, стороною обвинувачення не було надано жодних доказів того, що ОСОБА_6 має намір перешкоджати розгляду справи, ухилятись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 до судового засідання апеляційного суду не з`явився, безпосередньо в апеляційній скарзі навів клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Від обвинуваченої ОСОБА_6 заяв та клопотань про відкладення розгляду поданої її захисником апеляційної скарги не надходило.

Будучи належним чином повідомлений прокурор у судове засідання апеляційного суду не з`явився, надав заяву, в якій не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 за його відсутністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції, яка набрала чинності 14.01.2021 року), у зв`язку із відсутністю клопотання прокурора, обвинуваченого, його захисника про розгляд апеляційних скарг за їх участю, апеляційній розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого .

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (справа «Боротюк проти України», п. 61).

У п. 62 зазначеного рішення ЄСПЛ вказав, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Отже, наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, суд повинний зазначити конкретні, а не абстрактні підстави для тримання особи під вартою, розглянути можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції не дотримався вище наведених вимог.

Так, суд визнав існування зазначених прокурором ризиків, виключно виходячи із тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкістю покарання, що їй загрожує та проживання останньої без місця реєстрації, що є неприпустимим за наведених вище підстав.

Також, положення чинного Кримінального процесуального кодексу України вказують, що важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові. Доведення таких обставин покладається на слідчого, прокурора.

Крім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема "Харченко проти України", "Єлоев проти України", "Фельдман проти України") неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України надійшов до Комунарського районного суду м. Запоріжжя 22 вересня 2017 року (а.с. 13).

Згідно доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 було застосовано 2 липня 2017 року (а.с. 8), що свідчить про те що остання вже понад 3 роки 7 місяців перебуває під вартою.

Оцінюючи доводи прокурора в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позиція прокурора зводилася до існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які прокурор обґрунтовував виключно тяжкістю та фактичним обставинами вчиненого обвинуваченою злочину.

Разом з тим, як зазначалося вище, тяжкість лише обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання особи під вартою.

Крім того, доводи клопотання прокурора, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, про наявність яких зазначено у клопотанні, не підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами.

Зваживши всі наведені обставини у їх сукупності, дані про особу обвинуваченої, факт її тривалого перебування під вартою в даному кримінальному провадженні, відсутність відомостей, які б об`єктивно вказували на вчинення обвинуваченою дій, які перешкоджали провадженню в суді, колегія суддів приходить до висновку, що запобігти заявленим стороною обвинуваченням ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 можливо шляхом застосування до останньої запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2021 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 квітня 2021 року включно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на неї обв`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, іншим обвинуваченим у цьому провадженні;

Роз`яснити, що в разі невиконання зазначених обов`язків, стосовно неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід і грошове стягнення в розмірі, визначеному ч.2 ст.179 КПК України.

Строк дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків встановити до 11 квітня 2021 року включно.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти звільнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4