Справа № 165/1125/20
Провадження № 1-кп/165/104/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ УХВАЛА
19 липня 2021 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про відкладення судового розгляду для підготовки матеріалів до суду про зміну обвинувачення ОСОБА_4 , а також заявила копотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 29 липня 2021 року. Вказує, що ризики, які виправдовували застосування такого виду запобіжного заходу не зменшилися, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, що унеможливлює застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, просили суд змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, мотивуючи тим, що ризики на які посилається прокурор відпали, ОСОБА_4 тривалий час утримується під вартою.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд повинен оцінити в сукупності обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, а також підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення доказів, незаконного впливу на учасників судового провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження кримінального правопорушення або вчинення іншого тощо. При цьому у відповідності до п.3, п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Прокурор на заперечення доводів захисту вказав, що на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений буде незаконно впливати на потерпілих, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та може вчинити інше кримінальне правопорушення, які слугували підставами для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслухавши думку захисника та обвинуваченого, прокурора, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 10.04.2020 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 07 червня 2020 року включно. В подальшому строки тримання під вартою щодо ОСОБА_4 неодноразово продовжувалися.
Таким чином, з 10.04.2020 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 тримається під вартою, і строк дії запобіжного заходу постійно продовжується, останній раз - ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 31 травня 2021 року до 29 липня 2021 року включно.
На момент розгляду питання про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 кримінальне провадження тривалий час (понад рік і три місяці) знаходиться на стадії судового розгляду. Крім того стороною обвинувачення в судовому засіданні заявлено клопотання про відкладення судового розгляду для підготовки матеріалів до суду про зміну обвинувачення ОСОБА_4 .
Також суд вважає за необхідне зазначити, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд звертає увагу й на те, що однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч.1 ст.178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_4 вже висунуто обвинувачення і триває судове засідання, суд тривалий час позбавлений можливості оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а може лише перевірити доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені ст.178 КПК України.
Ступінь тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, і покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, на думку суду не є достатньою підставою для продовження останньому обраного йому запобіжного заходу.
Стороною обвинувачення протягом тривалого часу не вживалися заходи щодо забезпечення явки у судове засідання потерпілих, що з об`єктивних причин унеможливлює суд невиправдано тривалий час завершити судовий розгляду кримінального провадження по суті та дослідити докази, які б підтверджували чи спростовували винуватість обвинуваченого у інкримінованому йому злочині.
Враховуючи вказані обставини, і те, що в клопотаннях сторони обвинувачення про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою протягом більше одного року та трьох місяців містяться посилання, фактично, на ті самі обставини, які слугували підставами для застосування запобіжного заходу у квітні 2020 року, тобто без належного доведення підстав продовження відносно нього виняткового запобіжного заходу та без урахування зменшення ризиків з часом, суд приходить до висновку, що таку тривалість тримання особи під вартою не можна вважати виправданою, і що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Відповідно до положення ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у яких він підозрюється, вагомість наявних доказів на обгрунтованість підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні, тим самим перешкоджати судовому розгляду, шляхом ухилення від прибуття у встановлені дні та години до суду, а також те, що судовий розгляд на даний час перебуває на стадії завершення, потерпілі допитані, заявлене клопотання стороною обвинувачення про відкладення судового розгляду для підготовки матеріалів до суду про зміну обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про можливість замінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, з 19 липня 2021 року до 19 вересня 2021 року включно з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.177, ст.178, ст.193, ст.194, ст.195, ст.196, ст.202 КПК України, суд,
У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів відмовити.
Задоволити клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 .
Замінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, з 19 липня 2021 року до 19 вересня 2021 року включно.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
прибувати на виклик до суду на першу вимогу;
утримуватися від спілкування із потерпілими у даному кримінальному провадженні.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на Відділення поліції №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1