Дата документу 02.07.2021
Справа № 334/7164/18
Провадження № 1-кс/334/1158/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Дніпровського ВП ГУПН в Запорізькій області ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУПН в Запорізькій області ОСОБА_3 про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002201 від 04.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0002201 від 04.07.2018 за фактом шахрайського заволодіння чужим майном за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування допитано потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що за життя його батько ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від онкологічного захворювання, мав у власності об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 (який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0378).

В березні 2014 року батьку стало зле і він різко почав втрачати зір на правому оці. У зв`язку з чим був прооперований, але краще йому не стало. Під час подальшого медичного обстеження встановлено, що у батька почалась тяжка стадія онкологічного захворювання (пухлина головного мозку). З 15.04,2014 по 30.05.2014 батько пройшов курс лікування у спеціалізованій лікарні в м. Донецьк, однак лікування позитивних результатів не принесло та йому ставало гірше. Ще у лікарні у нього відняло праву руку та ногу і він почав втрачати орієнтування на місцевості, він самостійно не міг навіть перейти вулицю. У нього стався інсульт і стан його здоров`я постійно погіршувався. Батько був правша, тому писав та виконував

роботу вказаною рукою, ліва рука в нього була допоміжна і нею він не міг писати. Керувати автомобілем він також вже не міг.

В перших числах липня 2014 року батьку стало зле, він втратив рівновагу та впав. При цьому, він дуже сильно забився головою. Після вказаної травми батько взагалі перестав пересуватись та постійно лежав. Догляд за ним здійснювала його дружина (матір потерпілого - ОСОБА_4 ) ОСОБА_6 . В день народження матері, яке вони святкували 20.06.2014, у батька вже було дуже погане самопочуття, він вже не міг писати та говорити, на запитання майже не відповідав. Його права рука зовсім перестала функціонувати і він намагався використовувати сою ліву руку, однак робив це вкрай важко.

Зі слів матері йому відомо, що з того часу, коли батько отримав травму та був прикутий до ліжка, до будинку почав приїжджати його молодший брат ОСОБА_7 зі своєю дружиною ОСОБА_8 та цікавився де знаходяться документи на майно батька, в тому числі на будинок в с. Степанівка Перша. На питання матері він пояснював, що він із дружиною хочуть допомогти переоформити на матір право власності на батькове майно поки він живий так як після смерті це буде зробити проблематично та дорого коштуватиме. Мати була зайнята доглядом за батьком, довіряла брату та не мала досвіду в питаннях юриспруденції. Саме цим і скористався його брат із дружиною.

Всередині липня 2017 року мати вирішила ознайомитися із документами на майно. Так, після ознайомлення з документами їй стало відомо, що 16.07.2014 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 посвідчено договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 , який належав на праві приватної власності батьку. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_10 (дружина молодшого сина ОСОБА_11 ), діючи від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_12 - приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 07.07.2014 за реєстр. № 2002 безоплатно передала у власність своєму чоловіку ОСОБА_11 вищевказаний житловий будинок.

Таким чином, відповідно до вищевказаного документу, 07.07.2014 його батьком ОСОБА_5 , який на той час через наявність раку головного мозку був фактично недієздатним та не усвідомлював значення своїх дій, був паралізованим (права рука та права нога не функціонували) було ніби-то видано довіреність ОСОБА_10 якою уповноважено розпоряджатись його нерухомим майном. В силу фізіологічних особливостей хвороби, яка спричинила параліч правої руки, підпис на вказаній довіреності (реєстр. № 2002) посвідченій приватним нотаріусом ОСОБА_13 його батьком ОСОБА_5 виконано бути не могло, від його імені підпис було виконано невідомою особою.

Внаслідок підробки підпису його батька в довіреності було незаконно передано право розпорядження його майном ОСОБА_10 та, як наслідок, позбавлено його права на частину майна як спадкоємця.

Допитана потерпіла ОСОБА_6 дала покази, аналогічні показам потерпілого ОСОБА_4 та пояснила, що за життя її чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від онкологічного захворювання, мав об`єкти нерухомого майна,

які розташовані за наступними адресами: АДРЕСА_1 , а також АДРЕСА_2 . Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0600 та, кадастровий номер :02:004:0378. Всі витрати на його будівництво, ремонтні-роботи, та ввід у експлуатацію повністю оплачувала ОСОБА_6 та її чоловік.

Крім того, у неї від шлюбу із ОСОБА_5 є два сина - ОСОБА_4 , 1966 р.н., та молодший ОСОБА_7 , 1973 р.н., які мешкали окремо від батьків із своїми родинами.

Починаючи з березня 2014 року, стан ОСОБА_5 почав різко погіршуватися у зв`язку із онкологічним захворюванням - пухлиною головного мозку. Незважаючи на лікування, хвороба прогресувала і у чоловіка, який був правша, повністю відняло праву сторону тулуба, в тому числі нижню та верхню кінцівку. З того часу останній не то що не міг писати, навіть виразно висловитися, не впізнавав родичів, втрачав рівновагу та падав, а з червня 2014 року вів лежачий образ життя. За хворим чоловіком за місцем мешкання доглядала вона.

Після того, як у червні 2014 року її чоловік отримав травму голови та був прикутий до ліжка, одразу ж до їх будинку почав приїжджати її молодший син разом із своєю дружиною, та питати де знаходяться документи на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Зі слів сина, він хотів разом із дружиною допомогти переоформити на ОСОБА_6 право власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться у с. Степанівка, бо інакше, після смерті це буде дуже проблематично зробити та дорого коштувати. Окрім зазначених документів, останні взяли оригінал свідоцтва про шлюб, оригінал паспорту та ідентифікаційного коду, виданого на її ім`я та на ім`я ОСОБА_5 .

Приблизно в кінці липня 2014 року, до неї приїхав ОСОБА_11 , який віддав папку і сказав, що там знаходяться документи на нерухоме майно, і що він зробив все як і обіцяв, які вона поклала до шафи кабінету чоловіка, і протягом тривалого часу не відкривала.

В середині липня 2017 року, ОСОБА_6 після того як відносини із`молодшим сином та невісткою різко погіршилися, вирішила подивитися які є документи на майно у зазначеній папці, однак коли відкрила шафу кабінету свого померлого чоловіка, то виявила відсутність всіх документів на нерухоме майно, яке розташоване в с. Степанівка Перша. Із документів, ОСОБА_6 , виявила в папці договір дарування житлового будинку та договір дарування земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Вказані договори дарування були посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського округу ОСОБА_9 та внесені до реєстру нотаріальних дій (договір дарування будинку АДРЕСА_3 ) від 16.07.2014. Згідно зазначених договорів дарувальником виступала її невістка ОСОБА_10 , яка діяла ніби-то на підставі нотаріально посвідченої довіреності приватним нотаріусом Запорізького міського округу ОСОБА_12 від 07.07.2014 - №2002.

Після ознайомлення з документами їй стало відомо, що 16.07.2014 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 посвідчено договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 , який належав на праві приватної власності її чоловіку. Відповідно до вказаного, договору ОСОБА_10 (дружина молодшого сина ОСОБА_11 ), діючи від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_12 - приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 07.07.2014 за реєстр. № 2002 безоплатно передала у власність своєму чоловіку ОСОБА_11 -вищевказаний житловий будинок.

Таким чином, відповідно до вищевказаного документу, 07.07.2014 її чоловіком ОСОБА_5 , який на той час через наявність раку головного мозку був фактично недієздатним та не усвідомлював значення своїх дій, був паралізованим (права рука та права нога не функціонували) було ніби-то видано довіреність ОСОБА_10 якою уповноважено розпоряджатись його нерухомим майном. В силу фізіологічних особливостей хвороби, яка спричинила параліч правої руки, підпис на вказаній довіреності (реєстр. № 2002) посвідченій приватним нотаріусом ОСОБА_12 її чоловіком ОСОБА_5 виконано бути не могло, від його імені підпис було виконано невідомою особою.

В ході досудового розслідування встановлено, що в провадженні Приазовського районного суду Запорізької області перебувала цивільна справа № 325/76/18 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , треті особи : ОСОБА_10 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_12 про визнання недійсними довіреності на відчуження будинку, заяви про надання згоди на дарування будинку, договору дарування житлового будинку, витребування житлового будинку і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

На виконання ухвали суду про витребування доказів, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_12 надано оригінал довіреності від імені ОСОБА_5 за реєстровим № 2002 від 07.07.2014, яка долучена до матеріалів вказаної цивільної справи. Крім того, до матеріалів вказаного цивільного провадження Приазовського районного суду Запорізької області по справі № 325/76/18 долучено документи, в яких містяться вільні зразки підпису ОСОБА_5 : справа про адміністративне правопорушення № 334/2980/14-п, в якій містяться підписи ОСОБА_5 (в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБ2№078030 в графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримай» та в графі «Підпис особи, яка ознайомлена з місцем і часом розгляду справи», в Додатку до протоколу про адміністративне правопорушення в графі «Зі схемою ознайомлений та згоден ...», в поясненні від ОСОБА_5 ); - банківські документи АКБ «Індустріалбанк» згідно з переліком, зазначеним у супровідному листі від 11.04.2018 року № 3755т, крім документів після 01.07.2014; оригінал довіреності від 10.04.2014 року від імені ОСОБА_5 , посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 , в якій на зворотній стороні міститься підпис і рукописний текст « ОСОБА_5 ».

Листам № 325/1/2021 від 15.01.2021 суддею повідомлено, що вищевказані документи, які були отримані судом на підставі ухвали про їх витребування для проведення відповідної експертизи, зберігаються відповідно до ч. 1 ст. 98 ЦПК України в камері схову речових доказів Приазовського районного суду Запорізької області. Серед вказаних документів знаходяться також : експериментальні зразки підпису і почерку ОСОБА_6 на 10 аркушах формату А-4 у білому паперовому конверті з написом «Експериментальні зразки підпису ОСОБА_6 , 10 (десять) аркушів»; вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_6 ; оригінал заяви ОСОБА_6 від 16.07.2014, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 , реєстровий номер 1158; заява про призначення/перерахунок пенсії від 17.09.2014 ОСОБА_6 ; объяснительная (російською мовою) від 17.09.2014 від ОСОБА_15 на ім`я начальника УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя; банківські документи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно з переліком, зазначеним у супровідному листі від 17.05.2018 року № 81-17/56-7.

Додатково допитаний потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що при нотаріальному посвідченні договору дарування від 16.07.2014, яким ОСОБА_16 на підставі довіреності від 07.07.2014 №2002, подарувала ОСОБА_11 житловий будинок АДРЕСА_2 , мати до приватного нотаріуса ОСОБА_17 не приїжджала. Від матері йому відомо, що 16.07.2014 до неї додому приїжджала ОСОБА_10 та надавала на підпис договір дарування будинку та заяву, мотивуючи тим, що потрібно швидко починати процес переоформлення майна на випадок смерті ОСОБА_5 . Таким чином, у вищевказаному договорі дарування та заяві підписи від матері виконані нею особисто. Але підпис в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного' нотаріуса ОСОБА_9 під №2002 виконаний не матір`ю, а іншою особою.

Крім того, він особисто знайомився із матеріалами цивільної справи за позовом його матері ОСОБА_6 до ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . В ході ознайомлення він особисто впевнився в тому, що в матеріалах справи знаходяться документи (довіреності, банківські документи та ін.) з підписами та почерком його померлого батька ОСОБА_5 та два листи експериментальних зразків підпису його матері ОСОБА_6 . З чого слідує, що всі наявні та необхідні документи для проведення судової почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню, де його визнано потерпілим, знаходяться в матеріалах цивільної справи, яка налічує 5 томів. Інших документів, які необхідні для проведення експертизи не існує так як батьки померли. Надані в ході допиту потерпілим копії документів долучені до матеріалів кримінального провадження.

З метою задоволення клопотання експертів, 11.05.2021 слідчим подані клопотання до слідчого судді з метою отримання дозволу на проведення огляду вище вказаних документів.

20.05.2021 слідчим суддею Ленінського р/с м. Запоріжжя, винесено ухвали про надання дозволу на проведення огляду об`єктів дослідження, які перебувають у приватного нотаріуса ОСОБА_9 та Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області.

На виконання ухвал слідчого судді про надання дозволу на проведення огляду об`єктів, які підлягають дослідженню в межах проведення судових почеркознавчих та судових технічних експертиз документів в період 02.06.2021 та 10.06.2021 слідчим за участю експертів яким доручено проведення вищевказаних експертиз проведено огляд об`єктів дослідження.

На теперішній час проведення вищевказаних експертиз не завершено, висновки експертів не отримано.

Крім цього в ході досудового розслідування потерпілим ОСОБА_4 долучено до матеріалів кримінального провадження звіт № 09-04-2021 від 11.04.2021 про оцінку та визначення ринкової вартості(ретроспективно, станом на квітень 2014 року) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до вказаного звіту ринкова вартість вищевказаного будинку станом на 11.04.2021 (ретроспективно, станом на квітень 2014 року) становить 1 369 963 грн.

З огляду на вище зазначене, встановлено, що ринкова вартість предмета кримінального правопорушення в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з чим, 17.04.2021 слідчим винесено постанову про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 190 КК України на ч. 4 ст. 190 КК України.

Передбачений абзацом другим частини першої статті 219 КПК України дванадцяти місячний строк досудового розслідування в кримінальному провадженні закінчується 04.07.2021 року, однак завершити досудове розслідування до закінчення вказаного строку неможливо, у зв`язку із складністю кримінального провадження, тривалістю проведення слідчих та процесуальних дій, та з метою повного та об`єктивного розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а також формуванні доказової бази, необхідно виконати ряд наступних слідчих (розшукових) та процесуальних дій: отримати висновки експертів по раніше призначеним судовим почеркознавчим та технічним експертизам документів; після отримання висновків експертів додатково допитати осіб, які були учасниками при укладанні довіреності від 07 липня 2014 року; за необхідності призначити судову почеркознавчу експертизу; звернутись до слідчого судді з клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів.

Проведення зазначених вище слідчих (розшукових) та процесуальних дій необхідне для повного та об`єктивного розслідування у вказаному кримінальному провадженні та надасть можливість встановити особу (осіб), причетну (них) до вчинення злочину, після чого вирішити питання про повідомлення її (їх) про підозру або інше процесуальне рішення виходячи з встановлених обставин зазначеного злочину.

Обставини, які перешкоджали здійсненню вказаних процесуальних дій раніше, обґрунтовуються великою кількістю проведених слідчих (розшукових) дій, процесуальних дій, відсутністю прямих доказів на причетність до вчинення даного злочину конкретних осіб, великим навантаженням на слідчого у повсякденній службовій діяльності та необхідністю здійснення досудового розслідування в інших кримінальних провадженнях.

Тому, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 49 КК України, орган досудового розслідування вважає необхідним продовжити строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, беручи до уваги, що для виконання зазначених слідчих дій потрібен строк не менше вісімнадцяти місяців, а провести слідчі дії, необхідні для повного та неупередженого розслідування кримінального провадження в термін визначений ст. 219 КПК України не виявилось можливим з об`єктивних причин, слідчий просив суд продовжити строк досудового розслідування до вісімнадцяти місяців.

У судовому засіданні слідчий наполягав на задоволенні свого клопотання з підстав, викладених у ньому.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002201 від 04.07.2018 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР, тобто з цього часу відповідно до ст. 219 ч.1 КПК України розпочався строк досудового розслідування.

На теперішній час жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Згідно вимог частини 1, 4, 5 ст. 294 КПК України якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу. Строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження. Клопотання про продовження строку досудового розслідування подається не пізніше п`яти днів до спливу строку досудового розслідування, встановленого статтею 219 цього Кодексу. Строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Згідно ч.2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку; дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості; вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відрповідно до ч. 5 ст. 294 КПК України клопотання про продовження строку досудового розслідування подається не пізніше п`яти днів до спливу строку досудового розслідування, встановленого статтею 219 цього Кодексу.

Строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Складність кримінального провадження визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування (п. 1 ч. 3 ст. 28 КПК України).

На даний момент за вказаним кримінальним провадженням жодній з осіб не повідомлено про підозру, що підтверджується витягом з ЄРДР.

В жодному з процесуальних актів не зазначено відомості про складність кримінального провадження № № 0002201 від 04.07.2018 року.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно ч.3 до ст.295-1 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку досудового розслідування протягом трьох днів з дня його одержання, але в будь-якому разі до спливу строку досудового розслідування, за участю слідчого або прокурора, а також підозрюваного та його захисника, у разі розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Конституційний Суд України в рішенні у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого від 30 січня 2003 року вказав, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Обов`язковість урахування цілого ряду конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність вироблення Європейським судом переліку взаємопов`язаних критеріїв. Згідно з практикою Європейського суду розумність тривалості провадження повинна визначатись з урахуванням відповідних обставин справи та з огляду на такі критерії, як, зокрема, складність справи, поведінка заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення у справах «Пелісьє і Сассі проти Франції» та «Філіс проти Греції»).

Також, слід зазначити, що відповідно до ч. 2ст. 295-1 КПК України у клопотанні про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру зазначаються: 1) найменування (номер) кримінального провадження; 2) всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведені під час кримінального провадження; 3) обставини, що перешкоджали здійснити інші необхідні процесуальні дії раніше; 4) строк, необхідний для проведення або завершення процесуальних дій; 5) інші відомості, що обґрунтовують необхідність продовження строку досудового розслідування.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання. При цьому слідчий, прокурор зобов`язані зазначити у відповідному клопотанні найкоротший строк, достатній для потреб досудового розслідування.

Необхідність продовження строку досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчий обґрунтовує необхідністю отримати висновки експертів по раніше призначеним судовим почеркознавчим та технічним експертизам документів; після отримання висновків експертів додатково допитати осіб, які були учасниками при укладанні довіреності від 07 липня 2014 року; за необхідності призначити судову почеркознавчу експертизу; звернутись до слідчого судді з клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів необхідність в яких, виникне в ході досудового слідства.

Проте в матеріалах клопотання відсутня будь-яка інформація, що з моменту продовження строку досудового розслідування (з 30.06.2020) за вказаним кримінальним провадженням слідчими, прокурорами були проведені будь-які слідчі та інші процесуальні дії, необхідність проведення яких було мотивоване продовження строку досудового розслідування, зокрема щодо призначення та проведення експертиз.

У клопотанні не наведено обставин, що перешкоджали слідчому здійснити зазначені ним процесуальні дії в межах досудового розслідування кримінального провадження.

Продовження строку досудового розслідування до вісімнадцяти у клопотанні не обґрунтоване.

Отдже, у клопотанні не наведено будь-яких конкретних обставин, які б могли вплинути на ефективність досудового розслідування. Зазначені слідчим підстави для продовження строку досудового розслідування мають формальний характер. Продовження строку досудового розслідування у клопотанні зовсім не обґрунтоване.

Дотримання розумних строків є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ «Фридлендер (Frydlender) проти Франції» зазначено, що «розумність» строку провадження по справі повинна оцінюватися в світлі обставин справи і з посиланням на наступні критерії: складність справи, дії заявника і відповідних державних органів, а також значущості спору для заявника.

Відповідно до позиції ЄСПЛ, у кримінальних справах «розумний строк», про який йдеться у ч. 1 ст. 6, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення. Це може відбутися раніше, ніж справа потрапить до суду (справа «Девеєр проти Бельгії» від 27.02.1980); з дня, коли виписано ордер на арешт; з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу; з дати, коли було почато досудове слідство (справи «Вемхов проти ФРН» від 25.06.1968, «Ноймастер проти Австрії» від 27.06.1968 р., «Рингейзен проти Австрії» від 16.07.1971).

Відповідно до практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі може розпочинається навіть з моменту допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий вже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину, залежно від того, яка із зазначених подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «момент, з якого ст. 6 Конвенції починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п. 1 ст. 6» (п. 62 рішення ЄСПЛ від 18.01.2007 у справі «Шубінський проти Словенії» Subinski v. Slovenia)).

У рішенні по справі ЄСПЛ «Меріт проти України» (Merit v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що стаття 13 гарантує ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі в разі порушення положень статті 6 параграфа 1 щодо розгляду справи упродовж розумного строку (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі» [ВП], № 30210/96, з 156, ECHR 2000-XI). Суд повторює, що засіб є «ефективним», якщо він може бути використаний або для прискорення винесення судом рішення у справі, або для забезпечення заявника відповідним відшкодуванням за затримку, яка вже допущена (див. вказане вище рішення у справі «Кудла проти Польщі», параграфи 157-159).

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що дії сторони обвинувачення при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження формально підійшли до формування доказової бази з 2018 року та не навели суду переконливих підстав для продовження строків досудового розслідування, принаймі відсутні будь які письмові докази, вказаних у клопотанні обставин.

Згідно ч.4ст. 295-1 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру у разі його протиправності та необґрунтованості.

Частиною першою ст. 40 КПК України визначено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30.06.2020 року було продовжено строк досудового розслідування до 04.07.2021, однак до цього часу будь якої конкретної процесуальної дії зроблено не було.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження, серед іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

З вищевикладеного можливо зробити висновок, що органом досудового розслідування не здійснюється швидке, повне та неупереджене розслідування кримінального провадження, що не відповідає завданню кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного слідчий суддя вважає, що в даному випадку відсутня доцільність продовження строку досудового розслідування, оскільки слідчим не доведено обґрунтованість заявленого клопотання та можливість вчинення ефективних слідчих дій, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Частинами 6, 9 ст. 295-1 КПК України передбачено, що про відмову у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування слідчим суддею постановляється вмотивована ухвала. Ухвала слідчого судді, прийнята за результатами розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, оскарженню не підлягає.

Згідно ч.7ст. 295-1 КПК України у разі відмови слідчим суддею у продовженні строку досудового розслідування прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування, зобов`язаний протягом п`яти днів здійснити одну з дій, передбачених частиною другою статті 283 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись .ст.219, 294, 295-1, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУПН в Запорізькій області ОСОБА_3 про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002201 від 04.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1