У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0002923

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2021 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7

перекладач ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2021 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 червня 2021 року включно.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, на його думку, складено з порушенням вимог КПК України. Зокрема, клопотання не містить посилання на матеріали справи, якими би підтверджувалися вказані у клопотанні ризики того, що він може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вказав, що суд першої інстанції не навів доказів на підтвердження вказаних ризиків. Вважає, що ризики, які зазначені у клопотанні, ґрунтуються на припущеннях.

Зазначив, що свідок ОСОБА_9 в суді не допитаний вже більше одного року, протокол слідчого експерименту з вказаним свідком проведений без участі обвинуваченого та захисника, а протокол затримання не може бути обґрунтуванням підозри. Інших доказів матеріали справи не містять.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження №0002923 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2018 року обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово, востаннє до 12 квітня 2021 року.

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що існує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки він вживає заходи щодо ухилення від суду, а його поведінка під час судових засідань свідчить про те, що обвинувачений намагається затягнути розгляд справи.
Також суд першої інстанції вважав, що ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень не зменшився, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, пов`язаних з посяганням на особу, наразі обвинувачується у вчиненні злочину на ґрунті зловживання спиртними напоями, що на думку суду, негативно характеризує обвинуваченого, як такого, що схильний до вчинення злочинів. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Строк тримання під вартою може бути продовжений за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення судом прийнято з дотриманням зазначених вимог закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке 22.07.2018 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002923. Тобто, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2018 року обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово, востаннє до 12 квітня 2021 року включно.

Суд першої інстанції, при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, прийняв до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці висновки суду першої інстанції є правильними.

На наявність зазначених ризиків, зокрема вказує те, що протягом періоду з січня 2019 року до теперішнього часу суд, за клопотанням обвинуваченого, двічі в повному обсязі дослідив надані сторонами докази та за клопотанням обвинуваченого наразі досліджує ці ж самі докази втретє. Також суд першої інстанції дослідив усі надані сторонами документи, повторно заслухав роз`яснення експерта щодо наданого ним висновку.

Наразі суду необхідно за клопотанням обвинуваченого допитати свідка ОСОБА_10 . До того ж, під час судового засідання обвинувачений, всупереч раніше висловленої ним позиції про відсутність необхідності у такому та достатності оголошення раніше наданих ними у суді показань, наполягав на необхідності повторної явки у судове засідання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є працівниками КНП «Обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Миколаївської обласної ради.

Така позиція обвинуваченого ОСОБА_5 загалом зводиться лише до того, що він, систематично використовуючи заходи, що затягують провадження у справі, наполягає на його звільненні з-під варти до розгляду справи по суті, що, на думку апеляційного суду, може свідчити про його намагання переховуватись від суду.

Також апеляційний суд вважає, що продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_5 раніше судимий за злочини, пов`язані з посяганням на особу, а наразі обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину на ґрунті вживання алкогольних напоїв, що негативно характеризує обвинуваченого як такого, що схильний до вчинення злочинів.

З урахуванням ступеню тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , який є особливо тяжким злочином та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, даних про його особу, який неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких злочинів, пов`язаних із посяганням на особу, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи наявним ризикам запобігти не зможуть та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи наявність встановлених ризиків, обставин кримінального провадження, є правильними висновки суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, та суд не знаходить підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, яку слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2021 року, якою ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3