Справа № 639/1817/20
Провадження № 1-кп/639/126/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання представника потерпілих адвоката ОСОБА_3 про накладення арешту на майно обвинуваченої ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, зареєстрованому 08.02.2019 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000331 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває вищевказаний обвинувальний акт.

25.03.2021 року представник потерпілих адвокат ОСОБА_3 подала до суду клопотання про накладення арешту на ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить обвинуваченій ОСОБА_4 .

До початку судового засідання представник потерпілих адвокат ОСОБА_3 подала заяву про залишення її клопотання без розгляду, у зв`язку із тим, що на теперішній час відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ѕ частки квартири АДРЕСА_1 належить сину ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди , що передбачено п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Згідно ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

З огляду на викладене, враховуючи те, що представник потерпілих адвокат ОСОБА_3 просила залишити її клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченої ОСОБА_4 без розгляду, тобто на теперішній час відсутнє волевиявлення ініціатору відповідного питання, розгляд даного матеріалу по суті є неможливим, у зв`язку з чим клопотання необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 26, 170-174, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання представника потерпілих адвоката ОСОБА_3 про накладення арешту на майно обвинуваченої ОСОБА_4 залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1