Справа: № 148/1073/21
Провадження №1-кс/148/326/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року м. Тульчин

Слідчий суддя
Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Оксанино, Уманський район, Черкаська область, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, неодруженого,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за участю сторін кримінального провадження: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
До чергової частини Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, 17.06.2021 біля 05:20 год., надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає, за адресою: АДРЕСА_3 , про те, що 17.06.2021, біля 03:00 год., остання забрала свого сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із домогосподарства його знайомих, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , із явними ознаками тілесних ушкоджень та привезла його додому, де положила спати. Близько 05:00 год. 17.06.2021, ОСОБА_7 , виявила свого сина ОСОБА_8 мертвим на ліжку.
До ЄРДР внесено відомості за № 0000194 від 17.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_3 , близько 11:00 год. 16.06.2021 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою вжити з останнім алкогольних напоїв.
Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 перебуваючи у вищевказаному будинку, де починаючи з 11:00 год. 16.06.2021 по 02:00 год. 17.06.2021 періодично вживали спиртні напої та спали. В подальшому, ОСОБА_8 близько 02:00 год. 17.06.2021 перебуваючи в спальній кімнаті будинку, почав поводити себе зухвало, а саме справляти природні потреби, що сильно обурило ОСОБА_4 , тому останній перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, маючи перевагу у фізичній силі, з метою заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, підійшов до останнього, де із прикладенням значної фізичної сили навмисно почав наносити багаточисленні удари кулаками та ногами в область тулуба.
Після цього, ОСОБА_4 , близько 03:00 години 17.06.2021, зателефонував до матері ОСОБА_8 - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щоб вона забрала свого сина додому, оскільки останній себе погано почуває та близько, 03:20 години, 17.06.2021, остання приїхала до домогосподарства ОСОБА_4 , звідки забрала свого сина ОСОБА_8 до себе додому, за адресою: АДРЕСА_3 ,де останній ліг відпочивати, та близько 05:00 години 17.06.2021 від нанесених ОСОБА_4 тілесних ушкоджень помер.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть за №84 від 17.06.2021, смерть ОСОБА_8 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми; крововиливу під оболонки та в речовину головного мозку.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, таке, що спричинило смерть потерпілого
Так, 17.06.2021 у межах вказаного кримінального провадження, згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України,о 11:15 год., ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і 17.06.2021 складено та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а 18.06.2021 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 2 ст. 121 КК України.
Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивована тим, щопідозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні; тяжкість вчиненого злочину та співрозмірність можливо призначеного покарання, у випадку доведеності вини, вказує про можливе залишення підозрюваним свого місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від відповідальності; тому необрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надасть можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.
У судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали клопотання про застосування даного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 до початку судового засіданні подала заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо останнього, в якому зазначила, що підозра необґрунтована та не погоджуються з кваліфікацією дій підозрюваного за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки останній не бажав настання шкідливих наслідків своїх дій, так як це підтверджується тим, що підозрюваний зателефонував матері потерпілого та повідомив про погане самопочуття її сина. Окрім того, доказів того, що смерть потерпілого настала саме в результаті удару, який наніс підозрюваний відсутні, а також наведені в клопотанні ризики, які на думку захисника не є належними та достатніми доказами тримання під вартою ОСОБА_4 , а підозра є необґрунтованою, яка базується на припущеннях.
Під час розгляду клопотання, захисник та підозрюваний просили застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та відмовити у задоволенні клопотання посилаючись на обставини викладені у запереченні.
Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.

На час розгляду клопотання органом досудового слідства ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно положення п. «с» ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.20060, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У відповідності п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» за № 35615/06 від 13.11.2007, де Європейський суд з прав людини зазначив, що «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 Конвенції, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманому були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, у п. 34 рішення ЄСПЛу справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010, суд зазначає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.
Також, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» в пункті 175 зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» за №33977/96 від 26.07.20010, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Так, на підтвердження наявності підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, органом досудового розслідування надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 7), рапорти працівників поліції (а.с. 8, 9), постанову про створення слідчої групи (а.с. 10), протоколи огляду місця події (а.с. 13, 14, 16, 17), протокол обшуку (а.с. 18 23), протоколи допиту свідків (а.с. 24-28, 41-44), протокол затримання (а.с. 29, 30), повідомлення про підозру (а.с. 36, 37), протокол допиту підозрюваного (а.с. 39, 40), повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри (а.с. 47, 48),
Відтак, з врахуванням зазначених норм КПК України, Конвенціїпро захист прав людини та основоположних свобод,практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що стороною кримінального провадження, слідчим та прокурором, у судовому засіданні доведена наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення,який у відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України, є тяжким і за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що у свою чергу свідчить про існування реальної загрози того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, також останній може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки він перебуває з ними у дружніх відносинах, що свідчіть про не можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя переконався в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді - тримання під вартою.
Оскільки, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, що призвело до смерті потерпілого, у відповідності ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя розмір застави не визначає.
На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оксанино, Уманський район, Черкаська область, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів та утримувати його у Вінницькій установі виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області № 1.
Початок строку обраховувати з моменту затримання 11:15 год. 17.06.2021, і який закінчується 16.08.2021, о 11:15 год.
Ухвалу вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити для виконання начальнику Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст виготовлено 22.06.2021.

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1