Справа № 442/7369/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/571/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан-Еліт» - ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2021 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 та накладено арешт на право розпорядження, демонтажу, зміни схеми чи порядку підключення приладів системи охоронної сигналізації та відеонагляду, власником яких є ТзОВ «Сапсан Еліт», а саме: у ДНЗ №21 ДМР, що за адресою: м. Стебник, вул. Калнишевського 1, розміщено: 8 відеокамер системи відеонагляду, відеореєстратор марки Ahua, монітор, блок живлення, реєстратор, сигналізаційний охоронний прилад «Оріон Нова», клавіатура - 2 шт., охоронні датчики 34 штуки, тривожна кнопка; у ДНЗ №28 ДМР, що за адресою: м. Дрогобич, вул. Бориславська, 28, розміщено: 7 відеокамер системи відеонагляду, відеореєстратор марки Ahua, монітор, блок живлення, реєстратор, сигналізаційний охоронний прилад «Тірас», клавіатура, охоронні датчики 27 штук, тривожна кнопка; у ДНЗ №35 ДМР, що за адресою: м. Стебник, вул. Куліша, 11, розміщено: 8 відеокамер системи відеонагляду, відеореєстратор марки Ahua, монітор, блок живлення, реєстратор, сигналізаційний охоронний прилад «Оріон Нова», клавіатура, охоронні датчики 25 штук, тривожна кнопка; у ЗОШ №11 ДМР (теперішня назва Стебницька гімназія № 11), що за адресою: м. Стебник, вул. Куліша, 11, розміщено: 11 відеокамер системи відеонагляду, відеореєстратор марки Ahua- 2 штуки, монітор- 2 штуки, блок живлення - 2 штуки, реєстратор - 2штуки, сигналізаційний охоронний прилад «Оріон Нова» - 2 штуки, клавіатура-2 штуки, охоронні датчики 58 штук, тривожна кнопка 2 штуки; у Стебницькому ліцею №7, що за адресою: м. Стебник, вул. Грушевського, 11, розміщено: 8 відеокамер системи відеонагляду, відеореєстратор марки Ahua, монітор, блок живлення, реєстратор, сигналізаційний охоронний прилад «Оріон Нова», клавіатура, охоронні датчики, тривожна кнопка; у Стебницькому ліцею №18, що за адресою: м. Стебник, вул. Дорошенка,1, розміщено: 11 відеокамер системи відеонагляду, відеореєстратор марки «Ahua», монітор, блок живлення, реєстратор, сигналізаційний охоронний прилад «Оріон Нова», клавіатура, охоронні датчики, тривожна кнопка; у ДНЗ №26, що за адресою: м. Стебник, вул. А.Мельника 17, розміщено: 11 відеокамер системи відеонагляду, відеореєстратор марки «Ahua», монітор, блок живлення, реєстратор, сигналізаційний охоронний прилад «Оріон Нова», клавіатура, охоронні датчики, тривожна кнопка; у ліцеї №4 імені Лесі Українки, що за адресою: м. Дрогобич, вул. Стрийська, 28 розміщено: 8 відеокамер системи відеонагляду, відеореєстратор марки «Ahua», монітор, блок живлення, реєстратор, сигналізаційний охоронний прилад «Оріон Нова», клавіатура, охоронні датчики, тривожна кнопка; у ДНЗ №6, що за адресою: м. Дрогобич, вул. Грушевського, 62 розміщено: 13 відеокамер системи відеонагляду, відеореєстратор марки «Ahua», монітор, блок живлення, реєстратор, сигналізаційний охоронний прилад «Оріон Нова», клавіатура, охоронні датчики-40 штук, тривожна кнопка; у ЗОШ №14, що за адресою: м. Дрогобич, вул. Грушевського, 87 розташовано: 8 відеокамер системи відеонагляду, відеореєстратор марки «Ahua», монітор, блок живлення, реєстратор, сигналізаційний охоронний прилад «Оріон Нова», клавіатура, охоронні датчики, тривожна кнопка.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2021 року, директор ТзОВ «Сапсан-Еліт» ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на право розпорядження, демонтажу, зміни схеми чи порядку підключення приладів системи охоронної сигналізації та відеонагляду, власником яких є ТОВ «Сапсан-Еліт», відмовити. Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження даної ухвали.
В обґрунтування причин пропуску строку покликається на те, що оскаржувана ухвала була винесена без виклику представника ТзОВ «Сапсан-Еліт» у судове засідання. При цьому копію ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2021 року він отримав лише 12 травня 2021 року від слідчого.
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.
Зокрема, вказує на те, що представник ТзОВ «Сапсан-Еліт» не був повідомлений про час та місце розгляду клопотання про накладення арешту на майно, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України. Крім того, слідчий суддя не обґрунтував необхідність розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення власників майна. Тим самим було порушено право ТзОВ «Сапсан-Еліт» на захист.
Звертає увагу на те, що з норм КПК України ст. 98, ст. 170 КПК України слідує, що на момент накладення арешту майно повинно набути статусу речового доказу у кримінальному провадженні та відповідати ознакам, визначеним ст. 98 КПК України. Окрім того, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, що підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Майно ТзОВ «Сапсан-Еліт», на яке накладено арешт, перебуває у навчальних закладах з 2019 року. З того часу і до сьогодні жодних дій щодо цього майна, які б могли свідчити про намір приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити або відчужити це майно, власником майна не здійснювалось.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим не було додано до клопотання відповідної постанови про визнання майна ТзОВ «Сапсан-Еліт» речовим доказом. Відтак слідчим суддею не з`ясовано обґрунтованість та правильність прийнятої постанови слідчого про визнання майна ТзОВ «Сапсан-Еліт» речовим доказом у кримінальному провадженні №0001763 від 18 вересня 2019 року.
Також вказує на те, що слідчим не вказано які саме конкретні слідчі (розшукові) дії необхідно провести щодо майна ТзОВ «Сапсан-Еліт».
Покликається на те, що слідчим суддею залишено поза увагою те, що відповідно до вимог ст. 64-2 КПК України звернутися до суду з клопотанням про арешт майна має прокурор, а не слідчий. Зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, що у клопотанні визначено процесуальний статус особи, на майно якої слідчий просить накласти арешт. Крім того, під час звернення до слідчого судді із клопотанням слідчим не підтверджено факт пред`явлення письмової підозри у даному кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а, отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 зазначеної норми закону метою накладення арешту на майно є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна слідує, що Слідчим відділом Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001763 від 18 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в березні 2019 року Відділом освіти Дрогобицької міської ради було проведено процедуру закупівлі охоронних послуг для охорони шкіл Дрогобицької міської ради. Умовами закупівлі є безоплатне надання сигналізації та відео-нагляду охоронною фірмою за її рахунок з підключенням, в порядку, визначеним Патентом № 118627 від 10 серпня 2017 року та Авторським Свідоцтвом на винахід №75809 та №71159. Вказані патент та Свідоцтво належать ОСОБА_10 . Спосіб надання охоронних послуг, зазначений у тендерній документації, є захищений законодавством України та Патентом №118627 на корисну модель «Охоронна система Аресконт». Встановлення відеоспостереження та сигналізації на школах за рахунок учасника закупівлі є неможливим без погодження даного монтажу з ОСОБА_10 , як власником цього винаходу і Патенту №118627. Публікація тексту, який захищений його авторськими свідоцтвами на сайті публічних закупівель також є порушенням прав інтелектуальної власності. Таким чином Відділом освіти Дрогобицької міської ради було проведено монтаж корисної моделі «Охоронна Система Аресконт» без погодження на це з ОСОБА_10 . Відповідно до вимог чинного законодавства, використання прав, наданих патентом, здійснюється в межах, передбачених законодавством. Будь-яка особа не може використовувати запатентований винахід без згоди власника патенту. Власник патенту може передати право власності на винахід лише на підставі закону чи договору, проте в даному випадку жодного договору з ОСОБА_10 укладено не було.

З протоколів огляду місця події від 6 листопада 2019 року, 7 листопада 2019 року та 19 листопада 2019 року вбачається, що в закладах освіти та дошкільної освіти Дрогобицької міської ради встановлено систему відеонагляду, яка є невід`ємною частиною надання охоронних послуг виконавцем робіт, а саме: ТзОВ «Сапсан-Еліт».

У клопотанні про арешт майна слідчий зазначив про те, що на даний час триває досудове розслідування та існує необхідність у проведенні певних слідчих (розшукових) дій, а тому, з метою запобігання знищенню та зняття даного обладнання з закладів освіти, оскільки вони на балансі відділу освіти не перебувають, а надані в користування та є майном ТзОВ «Сапсан-Еліт», а також з метою збереження речових доказів, тобто збереження схеми розміщення та порядку підключення охоронних приладів на закладах, чим використано кожну ознаку формули корисної моделі за патентом України №118627, що підтверджено висновком експерта, а тому виникла необхідність в накладенні арешту на вищезазначені прилади.

Оскарженою ухвалою слідчий суддя задовольнив клопотання про арешт майна та вказав про те, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та має доказове значення у кримінальному провадженні.

Таким чином слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду та належним чином не дослідив обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема.

Колегія суддів зазначає про те, що власнику арештованого майна директору чи учасникам ТзОВ «Сапсан-Еліт» у кримінальному провадженні №0001763 не було повідомлено про підозру.

За таких обставин колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні процесуальний статус ТзОВ «Сапсан-Еліт» третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Частинами 1 та 2 ст. 64-2 КПК України передбачено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Зі змісту вказаної норми права випливає, що з клопотанням про арешт майна, яке належить на праві власності ТзОВ «Сапсан-Еліт», ні директор, ані учасники якого не є підозрюваними у даному кримінальному провадженні, мав звертатись саме прокурор, а не слідчий.

Крім того, в ухвалі слідчого судді зазначено, що майно, на яке накладено арешт, постановою слідчого визнано речовим доказом.

Разом з тим, у матеріалах справи вказана постанова відсутня. Така не була надана прокурором у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, арешт на належне ТзОВ «Сапсан-Еліт» майно був накладений з метою збереження речових доказів, однак підтвердження того, що слідчим справді виносилась постанова про визнання даного майна речовим доказом, суду не представлено.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, не надав належної оцінки встановленим колегією суддів апеляційного суду обставинам, чим допустив неповноту судового розгляду, що, в свою чергу, призвело до невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, ч. 3 ст. 21 КПК України встановлено, що кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як слідує з клопотання слідчого, такий просив розглядати клопотання про арешт майна у відсутності його власника та його представника з метою запобігання спробам знищення майна.

Разом з тим, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі покликається лише на вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України та не зазначає, чи є підстави для задоволення клопотання слідчого та проведення розгляду клопотання про арешт майна у відсутності власника майна чи його представника.

З огляду на те, що необхідність розгляду клопотання слідчого про арешт майна у відсутності власника майна завжди має бути об`єктивно обґрунтована, однак оскаржувана ухвала такого обґрунтування не містить, колегія суддів дійшла до висновку, що слідчим суддею не виконано приписи ст. 172 КПК України, що призвело до порушення права заінтересованих осіб на захист та має наслідком істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 року) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 року), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 року) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Також варто звернути увагу і на позицію Європейського суду з прав людини, що висловлена в рішенні по справі «Волохи проти України». В даному рішенні Суд наголошував на тому, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватись судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Крім того, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів дійшла до висновку, що під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, не дослідив обставини кримінального провадження та не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок про наявність правових підстав для накладення арешту на належне ТзОВ «Сапсан-Еліт» майно.

Зазначені висновки не підтверджуються доказами, дослідженими під час апеляційного розгляду, а тому колегія суддів вважає, що слідчий суддя допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до положень статей 409-412 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого суді та постановлення нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

поновити представнику особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан-Еліт» - ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан-Еліт» - ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2021 року про накладення арешту на майно - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 про накладення арешту - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4