Справа № 134/1380/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Крижопіль матеріали кримінального провадження № 0000213, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бохонки, Вінницького району, Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із повною середньою освітою, непрацюючої, одруженої, особа з інвалідністю 1 групи, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
28 червня 2020 року близько 09:00 год. ОСОБА_4 зайшла до магазину «Обнова», що знаходиться за адресою: Вінницька область, смт. Крижопіль, вул. Героїв України, 53 А, та купивши необхідний для себе одяг, за який розрахувалася на касі, близько 10 годин підійшла до камер схову цього ж магазину, де під № НОМЕР_1 та 18 зберігала власні речі. Так, під час того як, ОСОБА_4 забирала з камери схову свої речі, в неї виник корисливий умисел на викрадення чужого майна, а тому вона, пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає відкрила камеру схову № 24, де виявила жіночу сумку бежевого кольору nicoli genuile leather, яка належала ОСОБА_6 , жительці АДРЕСА_2 , в якій знаходились наступні речі: мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8» 4/64 червоного кольору, жіночий гаманець бежевого кольору «Traum 7201 - 92» в якому знаходилися грошові кошти в сумі 717 грн. різними купюрами, банківська картка ОЩАДБАНКУ НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_7 , банківська картка ОЩАДБАНКУ НОМЕР_3 видана на ім`я ОСОБА_8 та банківська картка ПРИВАТБАНКУ НОМЕР_4 , видана на ім`я ОСОБА_8 . Викрадену жіночу сумку ОСОБА_4 помістила до власної сумки чорного кольору та покинула приміщення магазину «Обнова», маючи змогу розпорядитись викраденим майно на власний розсуд. В подальшому, в період часу з 09:00 год. по 09:30 год. 29.06.2020 в ході проведення огляду місця події в ОСОБА_4 було вилучено викрадене нею майно. Згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 499 від 10.07.2020, ринкова вартість шкіряної жіночої сумочки бежевого кольору nicoli genuile leather , станом на 28.06.2020 становить 850 грн., ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 8» 4/64 червоного кольору, станом на 28.06.2020 становить 3233 грн. 33 коп., ринкова вартість жіночого гаманця бежевого кольору «Traum 7201 - 92», виготовленого із шкіряного замінника, станом на 28.06.2020 становить 90 грн. Загальна сума викраденого майна становить 4890 грн. 33 коп. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 4890, 33 грн. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище. В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала частково, щиро розкаялася, дала показання, що 28 червня 2020 року пішла в центр в смт Крижопіль в магазин «Гастроном», взяла хліб і пішла в магазин «Обнова», поставила свої речі в ячейку, а потім ходила по магазину. Коли прийшла до камер схову забирати свої речі, то побачила при відкриті двері іншої скриньки в яку вона нічого не клала, та усвідомлювала що в іншій камері схову, жодних речей що їй належали нема, та нею вона не користувалася, та передбачала що там можуть перебувати речі, які їй не належать, зазирнула в середину та побачила жіночу сумку яка їй не належала і тоді виникло бажання вкрасти ту сумку, бо думала, що в середині сумки є гроші, які б використала на лікування. Забрала звідти жіночу сумку, поклала в свою сумку, і пішла. Коли приїхала поліція, то не була вдома, пасла корову на полі. Поїхали додому і віддала сумку їм, все, що сказали підписала. На другий день після крадіжки зрозуміла, що вчинила погано, але не знала, що робити. В потерпілої просила вибачення. Слідчий зачитував написане, сама не читала, заперечень не мала. Адвоката не пропонували.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання, що зайшла в магазин «Обнова», поставила свою сумку в камеру схову, закрила її на ключ, переконалась, що камера закрита, коли вибрала речі підійшла до каси і залишила ключ на прилавку біля каси. Коли прийшла розраховуватись за речі, пішла до камери схову із ключем, відкрила і тоді побачила, що сумки в камері немає, покликала адміністратора. З адміністратором подивились відео на якому було зафіксовано, як ОСОБА_4 забрала сумку з камери схову. Яким чином ОСОБА_4 відкрила камеру схову на відео не було видно, оскільки на відеозаписі зафіксовано саме коли ОСОБА_4 стоїть біля камеру схову зі спини. Просила суд не карати суворо обвинувачену. Обвинувачена просила вибачення, претензій до ОСОБА_4 не має, домовились, що вартість окулярів буде відшкодовано після рішення суду.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дав показання, що його дружина ОСОБА_4 в день крадіжки нічого йому не говорила про крадіжку, ніяких речей не бачив, ніколи нічого за нею не помічав, крадіжку вчинили вперше, мотив викрадення є припущення, щоб заволодіти грошовими коштами з метою поїздки у м. Вінницю до дочки.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання, що надійшло повідомлення на лінію «102» від потерпілої про те, що в неї вкрали сумку з камери схову в магазині «Обнова». Виїхали на місце події, підійшли до адміністратора, яка сказала, що є камери відеоспостереження, показали відео, на підставі відеозапису встановили особу ОСОБА_9 . Відеозапис не вилучений, на наступний день після чергування знов звернувся до працівників магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що безпосередньо замаються відео наглядом за приміщенням магазину «Обнова» через відеокамери, з метою попередження про необхідність збереження відеозапису, оскільки мав намір здійснити вилучення відеозапису та приєднання до матеріалів справи як доказ, проте йому повідомили, що внаслідок технічного збою відео не збереглося.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив перекваліфікувати дії своєї підзахисної з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки немає доказів проникнення обвинуваченої у камеру схову, а також просив застосувати ст. 45 КК України, а саме звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав обвинувачення, просив визнати винною ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити обвинуваченій покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.
Згідно з ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання. Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне кваліфікувати дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище. Сторона захисту, не погоджуючись із кваліфікацією дій обвинуваченого, вважає, що в діях ОСОБА_4 відсутня кваліфікуюча ознака проникнення у сховище, оскільки камера зберігання була не зачинена та до неї був вільний доступ стороннім особам. Разом з тим, суд оцінивши всі докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, вважає доводи сторони захисту помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.185 КК України, під поняттям «сховище» слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншою охороною. ОСОБА_4 проникненням у сховище слід розуміти незаконне, недозволене, протиправне потрапляння (входження) до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Абзацом 1,2,6,7 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 №10 передбачено, що вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке. проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо. Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо).

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що камера схову в магазині, з якої обвинувачена викрала жіночу сумку була зачинені за допомогою замка, що свідчить про забезпечення охорони власником майна даного сховища від сторонніх осіб та ведеться відеоспостереження. Судом з показів потерпілої встановлено, що камера схову була закрита на ключ. Проте обвинувачена ОСОБА_4 , усвідомлювала що камерою схову якою вона не користувалась, може містити речі які їй не належать, та визнала що мала намір викрасти речі. Покази потерпілої щодо зачинення камеру схову у суду сумнівів не викликають, свідчення обвинуваченої щодо того, що камера схову була відчинена іншими доказами по справі не підтверджені. Отже, суд вважає, що режим доступу до об`єкта камери схову, де знаходилась жіноча сумка є обмежений, що свідчить про незаконність потрапляння обвинуваченим ОСОБА_4 під час вчинення крадіжки та наявність у останньої умислу на незаконне входження (потрапляння) до сховища з метою заволодіння чужим майном.

Таким чином, доводи адвоката, щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченої за ч.3 ст. 185 КК України судом до уваги не приймаються, оскільки незалежності від факту зачинення чи відчинення камери схову факт незаконного проникнення у сховища в судому засіданні не спростовано, внаслідок чого не підлягає до застосування положень статті 45 КК України щодо дієвого каяття.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує, що злочин за ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів, обвинувачена раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання негативна харектеритика відсутня.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено. Відповідно до висновків Крижопільського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, наданих у досудовій доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачену, історію правопорушень, середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, середній рівень ризику небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільсьтва.
З врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає за необхідне призначити їй покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, з застосуванням статей 75, 76 КК України з ухваленням звільнити засудженого від призначеного покарання, якщо протягом визначеного судом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Обрана міра покарання за переконанням суду відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання. Судові витрати слід стягнути з обвинуваченої в розмірі 817, 25 грн. Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України. Цивільний позов не заявлявся. Керуючись ч.3 ст.185 КК України, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ухвалити про звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку вона не скоїть нового кримінального правопорушення. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. п. 2, 4 ч.3 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок витрат на залучення експерта під час досудового розслідування кримінального провадження, відповідно до ст.124 КПК України. Речові докази - жіночу сумку бежевого кольору nicoli genuile leather, мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8» 4/64 червоного кольору, жіночий гаманець бежевого кольору «Traum 7201 - 92», грошові кошти в сумі 717 грн. різними купюрами, банківську картку ОЩАДБАНКУ НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_7 , банківську картку ОЩАДБАНКУ НОМЕР_3 видана на ім`я ОСОБА_8 та банківську картку ПРИВАТБАНКУ НОМЕР_4 , видана на ім`я ОСОБА_8 , повернути потерпілій. Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: