КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27.10.2020, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці за невстановлених досудовим розслідуванням обставини вирішив незаконно придбати наркотичні засоби з метою подальшого збуту. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, обіг яких обмежено, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці за невстановлених обставин отримував від невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичні засоби, які в подальшому, шляхом зважування та фасування у поліетиленові пакетики збував в місті Києві.
30.01.2020 року приблизно о 14.00 годин ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав 19 поліетиленових пакетиків із кристалоподібною речовиною світлого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,158г та 9,923 г.
Метадон (фенадон), згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №1 Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці II» є наркотичним засобом.
В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_7 і обвинувачений ОСОБА_6 просять вирок суду змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В обґрунтування апеляційних скарг захисник і обвинувачений посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та зазначають, що суд не надав належної оцінки обставинам злочину та показам обвинуваченого, який у судовому засіданні показав, що придбав наркотичні засоби з метою власного вживання, що підтверджує та обставина, що він проходить лікування наркозалежності. Доказів, що підтверджують мету збуту наркотичних засобів, матеріали провадження не містять.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Як вбачається із змісту вироку, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ґрунтується на показаннях самого обвинуваченого, протоколі огляду місця події від 30.01.2020 з фототаблицею та відеозаписом, висновках експерта КНДЕКЦ № 11-2/726 від 26.03.2020 та № 11-2/712 від 25.03.2020, протоколі огляду предмету від 31.01.2020.
Як вбачається з змісту вироку та матеріалів кримінального провадження (звукозапис судового засідання від 22.07.2020) обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, зазначивши, що наркотичні засоби, які він добровільно видав працівникам поліції 30.01.2020, він придбавав для особистого вживання. На той час він був наркозалежним та звертався у зв`язку з цим до лікаря-нарколога, який встановив йому діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів.
Відповідно до даних, що містяться у протоколі огляду місця події від 30.01.2020 з фототаблицею та відеозаписом, 30.01.2020 року приблизно о 14.00 годин ОСОБА_6 в загальному коридорі поблизу місця свого проживання, квартири АДРЕСА_3 , добровільно видав працівникам поліції 19 пакетиків з кристалоподібною речовиною світлого кольору, електронні ваги та ложку.
Згідно з висновками експерта КНДЕКЦ № 11-2/726 від 26.03.2020 та № 11-2/712 від 25.03.2020, надані на дослідження речовини, вилучені у ОСОБА_6 30.01.2020, містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,158г та 9,923 г.
З протоколу огляду від 31.01.2020 вбачається, що предметом огляду є електронні ваги та ложка, вилучені у ОСОБА_6 30.01.2020, які визнано речовими доказами та поміщено на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУНП у м. Києві.
В ході апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту було допитано обвинуваченого, досліджено протокол огляду місця події від 30.01.2020 з фототаблицею та відеозаписом, висновки експерта КНДЕКЦ № 11-2/726 від 26.03.2020 та № 11-2/712 від 25.03.2020, протокол огляду предмету від 31.01.2020.
За результатами повторного дослідження доказів судом апеляційної інстанції не встановлено ніяких нових або інших фактичних даних, ніж ті, які були встановлені судом першої інстанції.
На думку колегії суддів, дослідженні докази не доводять наявність уОСОБА_6 умислу на збут наркотичних засобів, які він добровільно видав працівникам поліції 31.01.2020, адже як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції обвинувачений категорично заперечував наявність такого умислу та наполягав на тому, що він придбав та зберігав наркотичні засоби для особистого вживання.
Твердження обвинуваченого про його наркотичну залежність підтверджується виданою ТОВ «Центр психіатричної допомоги» випискою із медичної картки хворого ОСОБА_6 від 05.10.2020, якою обвинуваченому встановлено діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів.
Інші докази, якими суд першої інстанції обґрунтував свій вирок, також не містять фактичних даних, які б свідчили про наявність у ОСОБА_6 умислу на збут вилученого у нього наркотичного засобу.
Сам по собі факт вилучення у нього електронних вагів та ложки жодним чином не доводить обвинувачення, висунуте йому за ч.2 ст.307 КК України.
Таким чином, дослідженні в ході судового та апеляційного розглядів докази дають підстави вважати, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_6 ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, не ґрунтуються на доказах та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, застосувати до ОСОБА_6 статтю закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення та пом`якшити у зв`язку із цим покарання, привівши його у відповідність до санкції відповідної статті.
Колегія суддів кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу у великих розмірах без мети збуту.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 нового покарання, колегія суддів відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який не знятих і не погашених судимостей не має, постійного місця роботи не мав.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, колегія суддів визнає щире каяття, оскільки як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді обвинувачений визнавав факт зберігання ним наркотичних засобів для власного вживання, критично ставився до вчиненого діяння та висловлював жаль з приводу вчиненого.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , апеляційними судом не встановлено.
З урахуванням вказаних вище даних про ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, колегія суддів визнає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.
Вимоги апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про призначення покарання у виді штрафу задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27.10.2020 щодо ОСОБА_6 змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.2 ст.307 КК України на ч.2 ст.309 КК України.
Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.
В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27.10.2020 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3