Справа № 447/1118/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/460/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року у м. Львові

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 21 квітня 2021 року відносно засудженого ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

встановила:

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 21 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_6 .
На вказану ухвалу суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання та застосувати до нього заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт згідно ст. 82 КК України.

Свої апеляційні вимоги засуджений ОСОБА_6 мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, несправедливою, постановлено з істотними порушеннями норм процесуального законодавства та прав засудженого. Вважає, що висновки суду першої інстанції суперечать обставинам справи та не ґрунтуються на повному, всебічному дослідженні всіх її обставин.

В апеляційній скарзі засуджений зазначає, що суд першої інстанції помилково та безпідставно зробив висновок про те, що він не став на шлях виправлення. Вказує, що він вже тривалий час працює, виконує роботи по благоустрою виправної колонії, 2 рази заохочувався, не має стягнень, відбув встановлену частину покарання, а отже у нього є право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Вважає, що покликання в оскаржувані ухвалі на те, що він раніше судимий, не є передбаченою законом підставою відмови у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши доповідача,пояснення засудженого у підтримку поданої апеляційної скарги, думкупрокурора, який заперечив вимоги апеляційної скарги засудженого, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом, зокрема за кримінальний проступок або нетяжкий злочин. При цьому, відповідно до ч. 3 даної норми Закону заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 17.12.2019р. за ч. 3 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. Вироком Тернопільського апеляційного суду від 10.03.2020р. вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 17.12.2019р. відносно ОСОБА_6 у частині призначеного йому покарання скасовано, та призначено йому за ч. 3 ст. 296 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі.Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 08.09.2020р. вирок Тернопільського апеляційного суду від 10.03.2020р. щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.

Початок строку відбування покарання 31.03.2020р., кінець строку - 31.03.2023р.

На час розгляду справи судом першої інстанції невідбутий засудженим строк покарання становить 1 рік 11 місяців 10 днів.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції з належною повнотою досліджено матеріали спільного поданняначальника ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» та голови спостережної комісії Стрийської районної державної адміністрації.
Засуджений ОСОБА_6 відбув 1/3 строку призначеного йому покарання.

З представлених документів, які враховані судом першої інстанції, вбачається, що засуджений ОСОБА_6 , перебуваючи під вартою в УВП № 26 м. Чортків порушень встановлених правил внутрішнього розпорядку не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

З 17.07.2020р. засуджений ОСОБА_8 перебуває у ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)». За час перебування в установі режиму утримання не порушував,до дисциплінарної відповідальності не притягувався, один раз заохочувався. Відвідує заходи виховного характеру та бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Постановою начальника установи від 11.01.2021р. ОСОБА_6 переведений до дільниці соціальної реабілітації.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_6 за власною ініціативою з перших днів перебування у колоній виявив бажання працювати.

Разом з тим, суду не представлено інформацію про те, ким саме працював та працює ОСОБА_6 в установі і яку роботу він виконує.

Всупереч апеляційним доводам засудженого про те, що приймаючи рішення про відмову у задоволенні подання суд першої інстанції врахував факт його попереднього засудження, колегією суддів встановлено, що покликання на обставини за яких, засуджений ОСОБА_6 раніше був судимий, в мотивувальній частині ухвали відсутні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністрацією установи не надано достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_6 на даний час став на шлях виправлення, а зазначені у поданні та наведені засудженим в апеляційній скарзі обставини свідчать про наявність у засудженого позитивної тенденції, спрямованої на доведення ним факту свого виправлення, однак, на переконання колегії суддів, на даний час ОСОБА_6 ще не довів своє виправлення, а тому застосування до нього положень ст. 82 КК України на даному етапі є передчасним.

З урахуванням наведеного та конкретних обставин справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у застосуванні положень ст. 82 КК України до засудженого ОСОБА_6 , як такого, що не став на шлях виправлення.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді подання, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не містить правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, а отже є необґрунтованою.

Ухвала Миколаївського районного суду Львівської області від 21.04.2021р. відносно засудженого ОСОБА_6 у повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 21 квітня 2021 року про відмову у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: