Провадження №11-кп/801/238/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2020 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, громадянин України, з неповною середньою оосвітою, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-06.08.2019 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- 10.01.2020 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, зарахувавши у строк покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.08.2019,
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України з призначенням покарання із врахуванням положень ст. 102 КК України :
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 х років позбавлення волі,
- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2020, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, зараховано в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2020 року.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIІІ від 26.11.2015) ОСОБА_7 час перебування на стаціонарній судово-психіатричній експертизі з 28.09.2018 до 18.10.2018 включно зараховано у строк відбуття покарання,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Вінниці, громадянин України, з неповною середньою освітою, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 12.12.2016 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.3 ст. 357, ч. ч.1 ст.358, 4 ст. 358, ч.2 ст. 185, ч.5 ст.27 ч.3 ст. 185, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та невідбутого покарання, призначеного за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2016, призначено ОСОБА_12 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 ухвалено рахувати з дня затримання з метою звернення вироку суду до виконання, після набрання вироком законної сили.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIІІ від 26.11.2015 року) ОСОБА_12 час перебування на стаціонарній судово-психіатричній експертизі з 07.09.2018 до 04.10.2018 включно зараховано у строк відбуття покарання.
Застосовано до ОСОБА_12 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання: АДРЕСА_2 , строком на 2 місяці з покладенням на нього обов"язків, визначених п. п. 1, 2, 3 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Вінниці та із місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду; повідомляти суд та прокурора про зміну місця свого проживання.
Стягнуто в рівних долях з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на загальну суму 1001 гривню у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень: судово-товарознавчої експертизи №1462/18-21 від 01.03.2018 та судової трасологічної експертизи №335 від 19.03.2018 .
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 286 гривень у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження судово-товарознавчої експертизи №3019/18-21 від 29.05.2018

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_9 визнані винними у наступному.

ОСОБА_9 вступив у попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_7 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом грабежу студентів-іноземців Вінницького національного медичного університету.
Так реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 2 лютого 2018 року, близько 21год. 30хв., на території гуртожитку Вінницького національного медичного університету по вул. Д. Галицького, 60 м. Вінниці, помітили громадянку Республіки Зімбабве ОСОБА_13 , яка рухаючись по вулиці, тримала в руці мобільний телефон «Samsung» моделі Galaxy J5 SM J500H/DS».
ОСОБА_9 , діючи узгоджено з ОСОБА_7 умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, порівнявшись з ОСОБА_13 , шляхом ривка вихопив з рук ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Samsung» моделі Galaxy J5 SM J500H/DS», ринкова вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1462/18-21 від 01.03.2108 становила 2340, 49 грн., в той час як ОСОБА_7 на виконання попередньої домовленості спостерігав за навколишньою обстановкою з метою полегшення скоєння злочину та запобігання їх викриття.
Після чого ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7 побігли до зупинки громадського транспорту «вул. Шевченка», таким чином зникли з місця скоєння злочину та в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
Своїми спільними умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спричинили ОСОБА_13 майнової шкоди на суму 2340,49 грн.
Крім того, ОСОБА_7 о 14:58 годині 3 травня 2018 року, проходячи повз будинок АДРЕСА_3 , помітивши біля під`їзду вказаного будинку велосипед марки «Giant» моделі «ALUXX 6000», номер НОМЕР_1 , прикріплений до лавки захисним тросом, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, викрав вказаний велосипед, належний ОСОБА_14 , вартістю відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №3019/18-21 від 29.05.2018 5658 грн., перетягнувши захисний трос через сидіння велосипеда.
В подальшому на викраденому велосипеді ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_14 майнової шкоди на суму 5658 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у мінімальному розмірі, виправдати його за ч.2 ст. 186 КК України за недоведеністю вини та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд не взяв до уваги покази ОСОБА_9 , який визнав, що саме він вирвав з рук потерпілої мобільний телефон, а ОСОБА_7 у той час знаходився на відстані одного метру від потерпілої та від нього. ОСОБА_7 не визнав своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тому що він його не скоював, спільного умислу на грабіж не було, оскільки вони зустрілись погуляти. Просить звернути увагу на те, що ОСОБА_7 на момент вчинення злочинів був неповнолітнім, у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України, визнав свою вину та розкаявся, знаходячись у місцях позбавлення волі він зрозумів і зробив певні висновки про скоєні ним неправомірні дії.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 , не оспорюючи висновків суду в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 , просить вирок щодо нього пом`якшити в частині призначення покарання, а саме призначити покарання за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України та відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та невідбутої частини покарання призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2016, призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ряд обставин, які визнані судом першої інстанції як пом`якшуючі визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_13 дають підстави призначити покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , їх захисників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, підстав для задоволення апеляційних скарг колегія суддів не знаходить.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також про доведеність винуватості ОСОБА_7 у крадіжці, вчиненій повторно, обґрунтовані, підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні узгоджених між собою, допустимих, достовірних та достатніх доказів.
Заперечення попередньої змови й участі ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, спростовані в першу чергу викривальними показаннями іншого обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_13 , яка бачила обох обвинувачених, один з них вирвав з її руки мобільний телефон, Біблію та пропуск до гуртожитку, після чого вони втекли.
З оглянутих в судовому засіданні суду першої інстанції відеозаписів з камер відеоспостережень 02.02.2018 з приміщення Відокремленого підрозділу №6 ПТ «Ломбард Приват», які містяться на оптичному диску DVD-R, вбачається, що 02.02.2018 о 23:04:21 до відділення ломбарду зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які здали викрадений у потерпілої ОСОБА_13 телефон.
Вина обвинувачених у цьому злочині доведена і іншими доказами, які досліджувались в суді першої інстанції та яким суд дав вірну оцінку : даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_13 02.02.2018; даними протоколу огляду місця події від 02.02.2018 з додатком ілюстративною таблицею; даними відповіді ПТ «Ломбард Приват» від 06.02.2018; даними заяви ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про видачу слідчому договору позики №6.2018.202 від 02.02.2018, укладеного з ВП №6 ПТ «Ломбард Приват»; даними договору позики №6.2018.202 від 02.02.2018 ВП №6 ПТ «Ломбард Приват»; даними протоколу огляду предмету від 06.02.2018, даними постанови слідчого від 06.02.2018 року про визнання договору позики №6.2018.202 від 02.02.2018 ВП №6 ПТ «Ломбард Приват» речовим доказом в кримінальному провадженні №0000466 від 03.02.2018; даними заяви ОСОБА_13 від 14.02.2018 з додатками, відповідно до якої остання отримала від матері ОСОБА_9 ОСОБА_16 новий мобільний телефон Samsung J5 2016 Dous SN-J510H, ІМЕІ НОМЕР_2 та грошові кошти в сумі 500 грн. в якості відшкодування завданої їй шкоди, претензій до ОСОБА_9 вона не має; даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 06.03.2018, а саме до відеозапису з камер відеоспостереження ломбарду ВП №6 ПТ «Ломбард Приват» від 02.02.2018 з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді; даними протоколу огляду предмету від 06.03.2018, а саме оптичного диску DVD-R з відеозаписами з камер відеоспостереження від 02.02.2018 з приміщення Відокремленого підрозділу №6 ПТ «Ломбард Приват»; даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 09.07.2018, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_13 серед пред`явлених їй для впізнання телефонів, впізнала свій телефон марки «Samsung» по наявних на ньому пошкодженнях кришки та по ІМЕІ на підставі наявних у неї документів на телефон; даними висновку судової товарознавчої експертизи №1462/18-21 від 01.03.2018 з відповідним актом про вартість проведення експертизи; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 10.04.2018 з додатком, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_13 добровільно повідомила про обставини, які відбувались з нею 02.02.2018 близько 21:30 години; висновком судової трасологічної експертизи №335 від 19.03.2018 з додатком та довідкою про вартість проведеної експертизи, відповідно до якої два сліди взуття, зображені на аркуші паперу, які були виявлені та зафіксовані 02.02.2018, за фактом відкритого заволодіння мобільним телефоном гр. Зімбабве ОСОБА_13 , поблизу будинку АДРЕСА_4 , придатні для встановлення групової належності взуття, що їх залишило по загальних ознаках тощо.
Поведінка обвинувачених, узгодженість їх дій вказує на спільну участь у вчиненні грабежу, тому доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 про відсутність попередньої змови обвинувачених та участі ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, є безпідставними.
Таким чином, дії ОСОБА_17 за ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України та ОСОБА_9 за ч.2 ст. 186 КК України судом кваліфіковані вірно.
Стосовно доводів апеляційних скарг захисників обвинувачених про призначення обвинуваченим надто суворого покарання, колегія суддів вважає, що вони є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень статтей 50 та 65 КК України, враховуючи принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дотримався вимог щодо його мети та загальних засад призначення.
Так, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд вірно врахував, що обвинувачений, який не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, задовільно характеризується за місцем проживання, є особою, раніше судимою, злочин вчинив під час іспитового строку, обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття та добровільне відшкодування шкоди за відсутності обставин, що його обтяжують.
Крім того, за клопотанням сторони захисту апеляційним судом ОСОБА_9 була призначена судово-психіатрична експертиза, за висновком якої № 140 від 14.05.2021 обвинувачений в теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Також, на думку суду апеляційної інстанції, неможливе призначення покарання ОСОБА_9 за вчинене ним кримінальне правопорушення із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, оскільки раніше призначене йому покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2016 у виді позбавлення волі з випробуванням іспитовим строком, не досягло своєї мети, а саме виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Щодо призначення покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно врахував його особу, який є раніше судимим, визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та не визнав вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, задовільно характеризується за місцем проживання та негативно за місцем навчання, не перебуває на обліку у служби у справах дітей як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, наявність обставин, що пом`якшує його покарання вчинення злочину неповнолітнім за відсутності обставин, що його обтяжує.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 , знаходячись у місцях позбавлення волі зрозумів і зробив певні висновки про скоєні ним неправомірні дії, колегія суддів не може прийняти до уваги як підставу для призначення більш м`якого покарання, оскільки, вчиняючи два злочини, маючи при цьому попередню судимість за вчинення аналогічного тяжкого злочину, обвинувачений повністю усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь та розумів настання негативних наслідків.
Отже, призначені судом першої інстанції покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не є надмірно суворими.
Такі покарання у виді реального позбавлення волі на наближений до мінімального строк узгоджуються з роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які тримаються під вартою, - у той же строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4