Справа №613/339/21 Провадження № 1-кп/613/80/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження № 0000028 від 23.01.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горького Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 23 січня 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 березня 2021 року.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає, та на наявність ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Пояснив, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від суду існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який відноситься до категорії тяжких та за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Вказує на обставини, які збільшують ризик втечі, а саме те, що ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, не має постійного місця заробітку, не має дружини, дітей, не має батьків на утриманні, що підтверджує неприв`язаність обвинуваченого до проживання у певній місцевості, а тому наявні достатні підстави вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тим самим намагатися уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Крім того, стверджує про наявність ризику незаконного впливу на потерпілого, з яким обвинувачений неодноразово вживав спиртні напої, тобто, підтримував товариські стосунки, а відтак, у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно вплинути на потерпілого з метою надання ним свідчень на його користь, що може призвести до викривлення показань та втрати доказів вчинення кримінального правопорушення. Також зазначив про наявність ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, має боргові зобов`язання у магазині в населеному пункті за місцем мешкання. Просив врахувати характер вчиненого злочину, а саме ту обставину, що ОСОБА_5 заволодів грошовими коштами та майном свого знайомого, який фактично допоміг обвинуваченому дістатися додому, що свідчить про цинічність обвинуваченого, який, незважаючи на порядність та допомогу оточуючих, все одно вчинив кримінальне правопорушення, оскільки не може заробити грошові кошти в інший спосіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Пояснив, що має дохід від тимчасових заробітків, заперечив наявність у нього боргових зобов`язань у магазині в населеному пункті проживання. Вказав, що не має наміру переховуватися від суду. Заперечив твердження прокурора про наявність товариських стосунків із потерпілим ОСОБА_6 та можливість незаконного впливу на нього. Враховуючи викладене, просив обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважає недоведеними ризики, вказані у клопотанні. Вважає, що належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків може бути забезпечене шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту. Враховуючи викладене, просив замінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Суд, вивчивши доводи клопотання про продовження строку запобіжного заходу, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 23 січня 2021 року у відношенні ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 березня 2021 року включно.

Відповідно до ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам : 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За приписами ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Надаючи оцінку клопотанню прокурора, суд враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який в силу ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином, оскільки за його вчинення законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Факт вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_5 не заперечується.

Як зазначено у п. 57 рішення Європейського суду з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини» наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення. Факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування, тобто факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку (рішення ЄСПЛ по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», затримання та тримання особи під вартою можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, сприяти якому має тримання під вартою.

Суд зауважує, що ОСОБА_5 офіційно не працює, не одружений, не має власної родини, малолітніх дітей або інших утриманців, а відтак, є обґрунтованими доводи прокурора про відсутність прив`язаності обвинуваченого до проживання у певній місцевості.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Судом взято до уваги доводи обвинуваченого про наявність у нього спеціальності сварщика та можливість отримання заробітку за рахунок своїх трудових навиків, разом з тим, не можна вважати такий заробіток регулярним, а майновий стан обвинуваченого таким, що спроможний запобігти вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, у т.ч. проти власності.

Надаючи оцінку доводам прокурора про наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України, суд враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності. Доводи обвинуваченого про погашення цих судимостей взято судом до уваги, ця обставина підлягає врахуванню при призначенні покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого злочину, однак, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання про продовження дії запобіжного заходу.

Крім того, судом взято до уваги ту обставину, що протиправні дії, у яких орган досудового розслідування вбачає ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_5 вчинено відносно особи, яка надала допомогу обвинуваченому, а саме, ОСОБА_6 надав ОСОБА_5 грошові кошти для проїзду на автобусі, оскільки у обвинуваченого коштів на проїзд не було.

З огляду на викладене, суд вважає доведеною наявність в даному випадку ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у вигляді можливості переховування від суду та вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Наявність ризику переховування від суду унеможливлює застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту, а відсутність постійного заробітку позбавить обвинуваченого можливості належним чином дотримуватися умов домашнього арешту. Застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки не здатне запобігти вищезазначеним ризикам.

З урахуванням викладеного, виходячи з мети та підстав застосування запобіжних заходів, встановлених законом, беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, які не змінились з моменту обрання запобіжного заходу, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд приходить до висновку, що заявлене прокурором клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 196, 197, 371, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 16 травня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом семи днів з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом семи днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1