Справа № 397/1012/20
н/п : 1-кп/397/15/21
В И Р О К
Іменем України

22.02.2021 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене доЄдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 19.03.2019 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта вища, пенсіонера, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, уродженця та мешканця (зареєстрований): АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України(далі - КК України),
за участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
УСТАНОВИВ:
19.03.2019 близько 10 год 35 хв ОСОБА_3 проходив по АДРЕСА_1 , де перед парканом домоволодіння АДРЕСА_2 побачив велосипед марки «Салют», який належить ОСОБА_7 . У той момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного велосипеду.
З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_3 , упевнившись, що його неправомірні дії не будуть помічені сторонніми особами, скориставшись тим, що велосипед не був зачинений на ланцюг, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, шляхом вільного доступу, таємно, викрав велосипед марки «Салют», який належить ОСОБА_7 , вартість якого становить 616, 25 грн.
Виконавши всі задумані злочинні дії ОСОБА_3 з місця злочину зник, а саме поїхав до смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, де передав викрадений ним велосипед на тимчасове зберігання ОСОБА_8 , тим самим розпорядився ним на власний розсуд та спричинив ОСОБА_7 матеріальних збитків на вищезазначену суму.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, вказавши, що він дійсно взяв вказаний в обвинуваченні велосипед, оскільки йому необхідно було поїхати в смт. Олександрівку.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_7 не з`явився, на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_7 , в якій він просить суд проводити судові засідання за його відсутності, жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має (т. 1 а.м.к.п. 26).

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному проступку повністю визнає провину, потерпілий в судове засідання не з`явився, а тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився дослідженням матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого та допитом обвинуваченого, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності відношення останнього до вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акту, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Як особа, ОСОБА_3 , за місцем свого проживання характеризується негативно (т. 2 а.м.к.п. 61), раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (т. 2 а.м.к.п. 59, 60), не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, являється пенсіонером за віком, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 2 а.м.к.п. 62).
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно з ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, згідно з ст. 67 КК України,суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції від 01.07.2020) встановлено, що вчинення дій, передбачених у диспозиції вказаної статті, карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Так, з урахуванням того, що ОСОБА_3 є особою, яка досягла пенсійного віку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 56, ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст. 61 КК України, суд позбавлений можливості призначити обвинуваченому такі покарання, як: громадські роботи, виправні роботи, обмеження волі.

Водночас, з урахуванням обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та його тяжкість, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є пенсіонером, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів психіатра та нарколога, його ставлення до вчиненого, відсутності претензій у потерпілого, а також щирого каяття у вчиненому та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення з боку обвинуваченого, покарання у виді арешту не відповідатиме меті покарання, яка закріплена у статті 50 КК України, а відтак, суд уважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Вирішуючи питання щодо розміру покарання у виді штрафу, яке необхідно призначити обвинуваченому, а також норми права, яка підлягає застосуванню в даному випадку, а саме санкції ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки вона зазнала змін з 01.07.2020, суд виходить з такого.
Відповідно до санкції ч. 1 ст. 185 КК України, яка діяла до 01.07.2020, тобто на момент вчинення обвинуваченим кримінального проступку, за дії, визначені у диспозиції вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, передбачалось покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 (набрав чинності з 01.07.2020), до санкції ч. 1 ст. 185 КК України внесені зміни, а саме: в абзаці другому частини першої слова "від п`ятдесяти до ста" замінити словами "від однієї тисячі до трьох тисяч", а слова "або позбавленням волі на строк до трьох років" - словами "або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Таким чином, на даний час санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

З наведеного слід зробити висновок, що санкція ч. 1 ст. 185 КК України зазнала змін, які посилили покарання у виді штрафу, при цьому пом`якшили покарання у виді позбавлення волі, замінивши його на обмеження волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності (ч. 2, 3 ст. 4 КК України).

З урахуванням того, що суд прийшов до висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, яке по суті посилено Законом № 2617-VIII від 22.11.2018, який у даному випадку не має зворотної дії у часі, а тому слід застосовувати закон України про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення (19.03.2019), тобто який передбачав покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підстави для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_3 на період апеляційного оскарження даного вироку, відсутні.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.

У даному кримінальному провадженні проведено одну судово-товарознавчу експертизу, вартість якої склала 858 гривень, а тому дані витрати, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Речові докази:
- велосипед марки «Салют», який передано під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити у його володінні.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченому.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2021 року набрало законної сили.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

Копію засвідчено «___»________________2021 року.