31.03.21 Провадження № 1-і/932/7/21
Справа № 932/2631/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні

№ 0000253 обвинуваченому: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровська, громадянину України, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому та мешкаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська
ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження №0000253 відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.309, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 307 КК України.
30 березня 2021 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке відповідно до п. 20-5 Перехідних положень КПК України, у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді ОСОБА_7 , передано у провадження судді ОСОБА_1 .

Прокурором подане клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , у зв`язку із наявністю ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, враховуючи те, що обвинувачений на досудовому розслідуванні переховувався від слідства та був оголошений у розшук, також враховуючи тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, в яких він обґрунтовано обвинувачується та за які, передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі. Крім того, у обвинуваченого відсутнє постійне офіційне джерело доходу та міцні соціальні зв`язки, він раніше судимий, що тим самим підтверджує, наявність ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та просила змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт, оскільки прокурором не надано обґрунтованих доказів існування ризиків, а прокурором перелічено ризики тільки формально. Крім того, обвинувачений має на утриманні хвору матір та неповнолітню дитину, а тому існують всі підстави для зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт з браслетом.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Вказав, що до його затримання він неофіційно працював за місцем свого мешкання, від органів досудового слідства не переховувався, а відвідував судові засідання за іншими кримінальними справами у інших судах.
Вислухавши учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до розгляду кримінального провадження по суті на строк шістдесят днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту відмовити, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувались судом при обранні зазначеного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду у суді кримінального провадження не відпали і продовжують існувати, з наступних підстав.
Згідно до ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, положення якої передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити чи приховати документи і речі, які мають доказове значення у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення і при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; данні щодо особистості міцність соціальних зв`язків в місті його постійного проживання, наявність родини та утриманців, стан здоров`я, вік, наявність постійного місця роботи, репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші відомості.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі і тяжких злочинів за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, на момент вчинення злочину офіційно не працював та не мав постійного джерела доходу, раніше судимий, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, ОСОБА_5 може без перешкод залишити місце мешкання та переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності та перешкоджати здійсненню кримінального провадження, може вчинити нове кримінальне правопорушення.
Твердження сторони захисту, що не існує ризиків того, що обвинувачений буде переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки він має постійне місце проживання, неофіційно працював, має соціальні зв`язки - матір та неповнолітню дитину на утриманні, суд не може розцінювати як підставу зміни запобіжного заходу на домашній арешт, так як вищезазначені доводи з урахуванням стадії процесу, тяжкості та обставин кримінального правопорушення, суворості покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його у вчиненні інкримінованих йому злочинів винним, особистості обвинуваченого, який не має бездоганної у суспільстві репутації не свідчать про наявність у обвинуваченого перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду та не перешкоджати здійсненню кримінального провадження.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій особа піддається кримінальному переслідуванню, а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин.
Також, суд враховує характер кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи стадію судового розгляду, зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_5 , а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальні поведінку обвинуваченого.
З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, коли судом продовжується дослідження доказів та допит свідків, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не вбачається.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт суд вважає необхідним відмовити.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194, 331, 370, 372 КПК України, п.20-5 Перехідних положень КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м.Дніпра Дніпропетровської області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 травня 2021 року, включно.
Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1