ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/853/21 Справа № 201/858/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які діють в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року було продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 березня 2021 року.
Ухвала обгрунтована тим, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину та на даний час ризики, визначені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Обвинувачені з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 раніше засуджені за вчинення аналогічного злочину, і стосовно них перебуває на розгляді інше кримінальне провадження, а ОСОБА_8 порушив раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не підтверджено, що ОСОБА_8 буде вчиняти інші кримінальні правопорушення або переховуватись від суду.
Захисник зазначив, що ОСОБА_8 є неповнолітньою особою, раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом з матір`ю та братами, тобто, має міцні соціальні зв`язки, навчається у коледжі.
Захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , також подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ОСОБА_9 сам з`явився до суду, тобто, відсутній ризик переховування, про який зазначає суд першої інстанції.
Захисник також зазначила, що ОСОБА_9 має матір та бабусю, тобто, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання.
Захисник наголошує, що судом першої інстанції не було зазначено підстави неможливості застосувати до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Жоден із вищезазначених учасників судового провадження не заявив клопотання про проведення судового засідання за участю сторін, тому апеляційна скарга розглянута без участі сторін.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке є тяжким злочином, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочину, у якому вони обвинувачуються.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вони можуть вдатись до спроб переховуватися від суду, крім того ОСОБА_8 вже порушував раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 раніше засуджені за вчинення аналогічного злочину, стосовно них перебуває на розгляді інше кримінальне провадження, тобто, вони є особами, схильними до скоєння кримінальних правопорушень, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_8 є неповнолітньою особою, раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом з матір`ю та братами, тобто має міцні соціальні зв`язки, навчається у коледжі, не є підставою для зміни йому запобіжного заходу, оскільки оскільки ці обставини не зменшують ризиків, передбачених п.п 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.
Колегія суддів також зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_9 має матір та бабусю, тобто, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, не є підставою для зміни йому запобіжного заходу, оскільки ці обставини не зменшують ризиків, передбачених п.п 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг захисників щодо того, що відсутній ризик переховування ОСОБА_9 , враховуючи, що він сам з`явився до суду, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.
Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які діють в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4