Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року смт. Покотилівка

Справа № 635/4111/21
Провадження № 1-кп/635/953/2021
Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000007 від 06 січня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 365-2 Кримінального кодексу України (далі КК України) зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Харківський районний суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 06 січня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 365-2 КК України.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 обрано згідно ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_6 від 20 квітня 2021 року на строк до 16 червня 2021 року.

У підготовчому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 2 місяці, посилаючись на наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховування від суду, оскільки обвинувачений під час досудового слідства перебував у розшуку.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження відносно нього строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надавши пояснення, що ніколи не скривався від слідства та суду.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного, оскільки вважає, що існування обґрунтованої підозри, як обов`язкового елементу підстави обрання запобіжного заходу відсутнє, а є лише формальне існування цього документу.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду
На підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 20 квітня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, а саме до 16 червня 2021 року включно, визначивши суму застави у розмірі 136 200,00 гривень.

Згідно положень статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення та захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Частина 1 статті 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання ід вартою не може перевищувати шістдесят днів.

Прокурор у судовому засіданні звернулась до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України з моменту обрання запобіжного заходу і розгляду цього питання судом продовжує існувати. В обґрунтування клопотання про продовження строків тримання під вартою прокурор посилається на те, що обвинуваченому ставиться у провину вчинення злочину, за яким законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна або без такої. Крім того, ОСОБА_5 переховувався від суду з метою уникнення покарання за вчинення злочину.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на те, що він не був обізнаний про існування відносно нього будь-яких кримінальних проваджень, від слідства не переховувався. Окрім цього, за адресою реєстрації, на яку було направлено повідомлення про підозру він не проживає близько десяти років.

Також з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 19 квітня 2021 року, вбачається, що підозру ОСОБА_5 не отримував, повістки та інші виклики до слідчого також не отримував, тобто своє перебування не від кого не переховував.

Пояснив, що підтвердженням того, що він не переховувався від слідства та суду є той факт, що він подав документи на відкриту участь у конкурсі на заміщення вакантної посади державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконкому Северської міської ради (довідка від 30 березня 2021 року №07-09/984)

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо продовження застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду не переховувався, оскільки навіть не знав про існування підозри відносно нього.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов висновку про необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.
Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
Обираючи 20 квітня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності ризику можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому суд приймає до уваги, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню закінчене, а тому, враховуючи розумність тривалості перебування обвинуваченого під вартою, вважає за необхідне розглянути питання про можливість запобігання зазначеному ризику при зміні запобіжного заходу на більш м`який.
Розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою суд враховує особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачений зазнає судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Суд виходить з принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 предявлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 365-2 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна або без такою. Відповідно до статті 477 КПК України вказане кримінальне провадження відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Разом з тим, суд враховує, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).
При розгляді питання про доцільність тримання ОСОБА_5 під вартою суд враховує, пояснення обвинуваченого та захисника, аналогічні, які містяться у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 19.04.2021 року щодо не отримання підозри, повісток та інших викликів до слідчого, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 подавав відкрито документи на участь у конкурсі на заміщення вакантної посади державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконкому Северської міської ради.
Також суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не має судимості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має вищу освіту.
Зазначені вище обставини значно зменшують ризики можливості переховування обвинуваченого від суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_5 перебував у розшуку, суд вважає наявними існування зазначеного ризику, а тому є підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України. Суд вважає, що такий захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та має запобігти ризику можливості переховуватись від суду.
Як вбачається зі змісту положень параграфу 1 глави 18 КПК України, питання про застосування, зміну або продовження запобіжного заходу, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, судом вирішується виключно на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, обов`язок по доведенню існування ризиків, які дають підстави для застосування чи продовження запобіжного заходу, зокрема у вигляді тримання під вартою, покладається на сторону обвинувачення.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим статтею 177 КПК України.
Прокурором в ході судового розгляду не доведені обставини, які свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України.
Доводи сторони захисту щодо відсутності доказів вчинення обвинуваченим злочину, який ставлять обвинуваченому у провину мають бути предметом судового розгляду кримінального провадження, а тому суд не приймає їх до уваги та не надає їм оцінку під час проведення підготовчого судового засідання.
Ураховуючи наведене, виходячи з того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено що жоден із більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не зможе запобігти ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а тому клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 179, 183, 184, 193, 194 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого задовольнити частково.

Обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою змінити на запобіжний захід - особисте зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першим викликом;

2) не відлучатися з території Харківської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та реєстрації;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити про те, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.

Контроль за виконанням обвинуваченим особистого зобов`язання покласти на прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .

Ухвалу про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання передати для виконання до Відділу поліції №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області за місцем проживання обвинуваченого.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_5 під розпис з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений учасникам судового провадження 16 червня 2021 року.

Суддя: ОСОБА_1