Провадження № 11-кп/824/2556/2021 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.263 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Святошинським районним судом м. Києва від 12 серпня 2020 року за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання 1 (один) місяць позбавлення волі за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12.08.2020 року, остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Ухвалено строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Цим же вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_7 09 вересня 2020 року, приблизно о 17 годині 45 хвилин, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Потапова, 4, незаконно носив, без передбаченого законом дозволу кастет, який відноситься до холодної зброї.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час перебуваючи у невстановленому місці за невстановлених обставин, у невстановленої слідством особи, ОСОБА_7 , придбав металевий кастет не маючи передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї, а саме: порушив Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, придбаний ним кастет став незаконно носити при собі.

09 вересня 2020 року, приблизно о 17 годині 45 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав металевий кастет.

Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить вирок суду скасувати та призначити йому покарання у виді штрафу або громадських робіт.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що справу розглянуто не об`єктивно. Не враховано те, що зброю видано добровільно та те, що працівниками поліції його було затримано за адресою АДРЕСА_2 , біля пункту прийому громадян дільничим, до якого він йшов. Обвинувачений просить врахувати, що він хворіє раком та на його утриманні перебуває батько дружини, інвалід 1 групи.

Обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, однак до суду апеляційної інстанції не з`явився, клопотань про його участь в судовому засіданні та про відкладення судового засідання не надіслав.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченого в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.263 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема і те, що він раніше судимий, скоїв злочин в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Щире каяття, визнано районним судом як обставина, яка згідно з ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_7 .

Обставиною, що у відповідності до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому є рецидив злочинів.

Із огляду на зазначене, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у межах санкції ч.2 ст.263 КК України, із урахуванням положень ст.71 КК України, у виді 2 роки 2 місяця позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначення покарання у вигляді штрафу або громадських робіт не відповідатиме принципам законності та справедливості, а також не буде достатнім і необхідним для виправлення останнього, зважаючи на обставини справи, а також дані про особу обвинуваченого. Адже обвинувачений ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення будучи раніше судимим та під час іспитового строку, що вказує на те, що він не відноситься критично до своєї поведінки та не робить для себе належних висновків. В свою чергу будь-які обставини, які б вказували на те, що призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі є занадто суворим, колегіє суддів не встановлено.
Таким чином, на переконання колегії суддів, визначене судом покарання обвинуваченому з огляду на вимоги статей 50, 65 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність та відповідає основній його меті як заходу примусу.
Отже, будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, апеляційним судом під час апеляційного розгляду встановлено не було. Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а вирок - без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий :
Судді :