Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/4696/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_4
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятигори Тетіївського району Київської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, до засудження не працював, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 22.12.2014 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.121 КК України до 08 років позбавлення волі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31.10.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.07.2014 по 19.03.2015 року на підставі ст.72 ч.5 КК України,
Початок строку відбування покарання: 27.07.2014 року.
Кінець строку відбування покарання 07.12.2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення посилаючись на те, що вину у скоєному злочині усвідомив, став на шлях виправлення, в майбутньому може працевлаштуватись, підтримує зв`язки з рідними, має два заохочення отримані протягом семи місяців, є стягнення, які погашені, має матір похилого віку, яка являється інвалідом І групи та потребує його допомоги.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. Проте, під час з`ясування думки у представника ДУ «БВК №35» щодо можливості задоволення клопотання, який вказав на його передчасність, засуджений висловився з погрозою в бік представника ДУ «БВК №35№», застосовуючи при цьому нецензурну лайку, в подальшому проявив неповагу до учасників судового процесу та покинув спеціально облаштоване місце для проведення відеоконференцій в приміщенні ДУ «БВК №35».

В судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що відсутні підстави для застосування УДО, засуджений раніше неодноразово судимий за умисні тяжкі злочини, належні висновки не зробив, про що також свідчить його поведінка в судовому засіданні, що суперечить вимогам ст.50 КК України, а також звернув увагу на злочинну спрямованість особи.

Представник ДУ «БВК (№35)» не підтримав вимоги клопотання, вважаючи його передчасним.

Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 22.12.2014 року, яким засуджений за ч.1 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31.10.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 27.07.2014 по 19.03.2015 року на підставі ст.72 ч.5 КК України.

Згідно характеристики, наданої В.о. начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», ОСОБА_5 за час перебування у ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризувався негативно, режим тримання порушував, притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що мав 1 стягнення, яке погашене в законному порядку, заохочень не мав.

В Бучанській виправній колонії № 85 знаходився з 09.06.2015 року. За час відбування покарання характеризувався негативно, заохочень не мав, встановлений режим відбування покарання порушував, мав 6 стягнень, які погашені в установленому законом порядку.

З 02.10.2020 року відбуває покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», за час відбування покарання характеризуються посередньо, встановлений режим відбування покарання не порушує, отримав 2 заохочення, стягнень не має, непрацевлаштований на виробництві установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбаченні законом вимог персоналу установи, приймає участь в роботах по благоустрою установи, приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, у реалізації програм диференційованого виховного впливу, підтримує зв`язки з рідними, вину у скоєному за вироком не визнав.

26.04.2019 комісією Державної установи «Бучанська виправна колонія №85» відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення не підставі ст.81 КК України, як особі, що не стає на шлях виправлення.

21.05.2020 Ірпінським міським судом Київської області відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення не підставі ст.81 КК України, як особі, що не довела своє виправлення.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується дослідженими судом матеріалами ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких умисних злочинів. ОСОБА_5 кожного разу звільнючись по кінцю відбуття строку майже відразу знову вчиняв умисні тяжкі злочини.

За судимістю за якою ОСОБА_5 відбуває покарання в БВК №35 відбув 2/3 частини строку покарання, має два заохочення, які застосовані до нього 22.01.2021 року та 16.04.2021 року, порушень режиму утримання не допускав, стягнень не має.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно ст. 9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання своїх обов`язків є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання до якого ОСОБА_5 засуджений за вчинення тяжкого злочину, суд враховує, що він має два заохочення, які застосовані до нього в 2021 році, не має стягнень, не працевлаштований на підприємстві установи.

Разом з тим, суд вважає, що застосовані до ОСОБА_5 заохочення не мають системного характеру, оскільки застосовані за підсумками роботи за відповідний квартал року, та із значним проміжком часу, що є недостатнім для оцінки його сумлінності ставлення до праці.

Судом також враховано особу засудженого ОСОБА_5 в цілому, який раніше неодноразово судимий за вчинення ряду умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, йому не призначалось покарання зі звільненням від його відбування відповідно до ст. 75 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_5 за весь період відбування покарання фактично характеризується негативно, не був працевлаштованим в установах виконання покарань.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, тому з огляду на суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_5 злочинів, його особу в цілому та поведінку протягом всього строку відбування покарання, а також зухвалу та непристойну поведінку в судовому засіданні, його прояв неповаги до учасників судового процесу, враховуючи відсутність беззаперечних доказів виправлення ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на цьому етапі відбування покарання ОСОБА_5 є недоцільним, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.50, 74, 81 КК України, керуючись ст.ст.371, 372, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому судового рішення.

СуддяОСОБА_1