Провадження № 1-кс/761/8851/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року місто Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ТОВ «Паурласт» - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 15.04.2021 року у кримінальному провадженні № 0000424 від 21.09.2020,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло зазначене клопотання, яке мотивоване тим, що 15.04.2021 слідчим суддею Дарницького районного суду міста Києва постановлено ухвалу, якою накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку приміщень в Київській області, Васильківському районі, с. Липовий Скиток, вул. Польова, 7-а, а саме на ізюм та фініки, які на праві власності належать ТОВ «ПАУРЛАСТ».
Представник власника майна вважає рішення про накладення арешту на майно ТОВ «ПАУРЛАСТ» необґрунтованим, оскільки воно прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, зазначений вище арешт товарно-матеріальних цінностей позбавляє можливості Товариству виконувати свої господарські зобов`язання, тобто здійснювати законну господарську діяльність та розпоряджатися своїм майном.
Однак, ТОВ «ПАУРЛАСТ» є суб`єктом реального сектору економіки України, здійснює фінансово-господарську діяльність відповідно до чинного законодавства України, у тому числі здійснює у передбаченому законом порядку бухгалтерський і податковий облік, своєчасно оплачувало податки і збори (обов`язкові платежі) та подає фінансову звітність.
Арештований товар обліковується у ТОВ «ПАУРЛАСТ» у бухгалтерському обліку.

Майно, що було вилучено у ТОВ «ПАУРЛАСТ» і на яке в подальшому накладено арешт, не є предметом або об`єктом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, за ознаками якого здійснюється досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні, а тому не може бути речовим доказом.

В судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Слідчий був належним чином повідомлений про розгляд клопотання, в судове засідання не з`явився та надіслав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя, вислухавши адвоката, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, дійшла висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «ПАУРЛАСТ» звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту у кримінальному провадженні за № 0000424 від 21.09.2020, який був накладений спершу ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 15.04.2021 на майно, вилучене під час обшуку приміщень в АДРЕСА_1 , а саме на ізюм та фініки, які на праві власності належать ТОВ «ПАУРЛАСТ».
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ухвали слідчого судді слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 15.04.2021 арешт на ізюм та фініки, що належать ТОВ «ПАУРЛАСТ» накладався з метою збереження речових доказів.

Згідно частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 3 зазначеної статті визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Інші випадки арешту майно законодавством віднесено лише до майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна товарно-матеріальних цінностей, які належить на праві власності ТОВ «ПАУРЛАСТ», враховуючи, що в ухвалі про накладення арешту відсутні посилання на належні та допустимі докази щодо причетності вказаного товариства до кримінального провадження, як б давали підстави для безсумнівного накладення арешту.

В судовому засіданні не підтверджено, що вилучені під час обшуку речі є засобами та предметами вчинення кримінального правопорушення, пов`язаними з їх незаконним обігом та набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування в даному кримінальному проваджені за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, предметом якого можуть бути грошові кошти, які підлягають сплаті як податки і збори (обов`язкові платежі), що входять в систему оподаткування і введені у встановленому законом порядку, а не товарно-матеріальні цінності.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння ТОВ «ПАУРЛАСТ» належними їм майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні № 0000424 жодній особі, в тому числі службові особі ТОВ «ПАУРЛАСТ», про підозру не повідомлено.

Тобто ТОВ «ПАУРЛАСТ» фактично отримало статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Відповідно до ч.2 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Зазначене свідчить про наявність у лише у прокурора права на звернення до суду з клопотанням про арешт майна третьої особи.

В даному випадку з клопотанням про арешт майна звернувся слідчий, що не узгоджується із порядком, встановленим кримінальним процесуальним законодавством України.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна ізюму та фініків, які належить на праві власності ТОВ «ПАУРЛАСТ», враховуючи, що з моменту накладення арешту службовим особам даного товариства не повідомлено про підозру, а також в ухвалі про накладення арешту відсутні посилання на належні та допустимі докази щодо причетності вказаного товариства до кримінального провадження, як б давали підстави для безсумнівного накладення арешту.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння ТОВ «ПАУРЛАСТ» належними їм майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним ("Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот протии Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші протии Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Приймаючи до уваги наведене, слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для задоволення клопотання та скасування арешту майна ТОВ «ПАУРЛАСТ».

Керуючись ст. ст. 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 15.04.2021 року (справа №753/17417/20, провадження №1-кс/753/1447/21) у кримінальному провадженні №0000424 від 21.09.2020за ознаками кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, в частині накладення арешту на майно, яке належить ТОВ «ПАУРЛАСТ» та було вилучено під час обшуку приміщень в Київській області, Васильківському районі, с. Липовий Скиток, вул. Польова 7А, згідно ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 05.04.2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1