Справа № 445/163/21
Провадження № 1-кп/445/68/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.04.2021 Золочівський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

особи, щодо якої розглядається

клопотання ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Золочів Львівської області клопотання прокурора ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000143 від 12.12.2020 року відносно неповнолітньої:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше несудимої, учениці Золочівського професійного ліцею,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 11.12.2020 року, близько 12 год. 30 хв., перебуваючи у кохонному приміщенні Золочівського професійного ліцею №10, що по вул. Ак. Павлова, 72, в м. Золочеві Львівської області, умисно, таємно, з корисливих мотивів та з корисливою метою, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за її діями ніхто не стежить, викрала жіночу сумочку чорного кольору з ремінцем у вигляді ланцюжка та металевою застібкою, мобільний телефон марки "Nokia" модель "С3-00" IMEI: НОМЕР_1 , які знаходилися на столі вищевказаного приміщення та належать ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_4 поклала вищевказані речі у свій рюкзак та покинула вказане приміщення з викраденими речами. Вартість вказаного мобільного телефону, згідно висновку експерта, становить 218,50 грн., вартість вказаної жіночої сумки - 91,51 грн. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 завдала потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 310,01 грн.

Такі дії неповнолітньої ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано, як таємне викрадення чужого майна, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про звільнення неповнолітньої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_8 .

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнала, щиро розкаялася, не заперечила проти задоволення клопотання прокурора.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просив клопотання задовольнити.

В матеріалах кримінального провадження міститься заява матері неповнолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , якою вона просить передати їй на поруки дочку ОСОБА_4 та зобов`язується забезпечити належну поведінку її неповнолітньої дочки.

Захисник неповнолітньої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 не заперечив проти задоволення клопотання.

Вина неповнолітньої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, підтверджується рядом письмових доказів у кримінальному провадженні, що були досліджені в судовому засіданні, зокрема: заявою потерпілої ОСОБА_7 від 11.12.2020 року, речовими доказами відрповідно до постанови від 14.12.2020 року (жіночою сумкою, мобільним телефоном), висновком товарознавчої експертизи № СЕ-19/114-20/23934-ТВ від 22.12.2020 року, висновком судово-психіатричної експертизи №16 від 22.01.2021 року, протоколом слідчого експерименту від 18.01.2021 року з даними фототаблиць, протоколом огляду інформаційних систем від 30.12.2020 року.

Аналізуючи та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, поза будь-яким розумним сумнівом, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.497 КПК України, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до ст. 485 КПК України, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також з`ясовуються:

1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними;

2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння;

3) умови життя та виховання неповнолітнього;

4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

-до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд, ухвалюючи судове рішення у даній справі, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Дії неповнолітньої ОСОБА_4 мiстять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Враховуючи обставини провадження та той факт, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення вперше, яке є, згідно ст. 12 КК України, кримінальним проступком, за місцем реєстрації характеризується позитивно, на диспансерних обліках з приводу психіатричного та наркологічного захворювання не знаходиться, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітньою, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Крім цього суд враховує дані про сім`ю, здатність матері ОСОБА_8 забезпечити виховний вплив та постійний контроль за поведінкою ОСОБА_4 , оскільки позитивно характеризується за місцем роботи, працює вчителем Вороняцької ЗОШ І-ІІІ ступеня, здатна позитивно впливати на поведінку ОСОБА_4 , умови життя, виховання і поведінку неповнолітньої, її ставлення до вчиненого, суд вважає, що до неповнолітньої ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме, передача під нагляд матері.

Таким чином, клопотання про звільнення неповнолітньої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_8 обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Водночас суд враховує, що примусові заходи виховного характеру можуть бути застосовані лише до неповнолітньої особи, а оскільки ОСОБА_4 досягне повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , то заходи виховного впливу слід застосувати до неї до досягнення нею повноліття.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.12, 22, ст.97, ст.105, ч.1 ст. 185 КК України, ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
клопотання прокурора Золочівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000143 від 12.12.2020 року відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк до 16.03.2022 року.

Речові докази: жіночу сумку через плече чорного кольору з ремінцем у вигляді ланцюжка та металевою застібкою, мобільний телефон марки "Nokia" модель "С3-00" рожевого кольору з карткою мобільного оператора Lifecell, з номером НОМЕР_2 - повернути потерпілій.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_9