Ухвала

Іменем України

17 травня 2021 року
м. Київ

справа № 188/1115/17
провадження № 51- 2053 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової
палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, посилається на порушення його права на захист, просить переглянути кримінальне провадження, його розгляд проводити російською мовою, призначити йому захисника, провадження направити на новий розгляд. Скаргу просить розглянути за його участю.
Водночас засуджений ОСОБА_4 подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якій посилається на те, що 11 травня 2020 року ним була направлена касаційна скарга на оскаржувані судові рішення, про результати її розгляду відповідних рішень він не отримував, оскільки мабуть ця скарга була втрачена і не була розглянута судом касаційної інстанції, що є порушенням його права на захист. Просить повідомити його про розгляд заяви.
Суд, перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі та заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, дослідивши надані засудженим копії судових рішень, дійшов висновку про те, що заява про поновлення строку задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з таких підстав.
Згідно із ч.2 ст.426 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до практики Європейського суду здійснені поза межами встановленого законом процесуального строку провадження у справі чи поза межами встановленого строку застосування певних процесуальних актів дії, у тому числі суду, визнаються незаконними, а отримані при цьому результати таких дій юридично нікчемними.
12 травня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року, тобто через значний проміжок часу, поза межами визначеного процесуальним законом строку на касаційне оскарження, який минув 16 липня 2020 року.
У своїй заяві засуджений ОСОБА_4 посилається на те, що 11 травня 2020 року ним була подана касаційна скарга на оскаржувані судові рішення, про результати розгляду якої відповідних рішень він не отримував, оскільки мабуть ця скарга була втрачена і не була розглянута судом касаційної інстанції, у зв`язку з чим ним пропущено строк на касаційне оскарження судових рішень.
На переконання Суду, зі змісту поданої засудженим заяви не вбачається обґрунтованих підстав для поновлення строку касаційного оскарження, оскільки ним не зазначено та не надано доказів на підтвердження того, що він був позбавлений реальної можливості в порядку, передбаченому законодавством, реалізувати свої права на отримання належної правової допомоги зі сторони захисту в частині подання касаційної скарги, також ним не наведено переконливих доводів на підтвердження подачі ним касаційної скарги в період строку на касаційне оскарження та будь-яких доказів щодо її втрати.
Оскільки з дня постановлення ухвали апеляційного суду від 16 квітня 2020 року минув досить тривалий час, засуджений мав достатньо часу та не був позбавлений можливості самостійно як учасник даного кримінального провадження подати касаційну скаргу в межах передбаченого законом тримісячного строку, в тому числі й повторно.
Інших причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданому клопотанні засудженим не наведено.
Згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Ураховуючи положення чинного КПК, наведені засудженим причини значного пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень не можна визнати поважними, у зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання засудженого щодо поновлення йому цього строку.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.

Прохання засудженого про розгляд касаційної скарги з його участю не може бути вирішено у цьому провадженні, оскільки таке питання вирішується судом касаційної інстанції у разі прийняття рішення про відкриття касаційного провадження за скаргою та під час підготовки провадження до касаційного розгляду.
Керуючись ст.429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року разом з усіма доданими матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3