Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2332/21
У Х В А Л А
13.05.2021 року м.Виноградів

Слідчий судя Виноградівського районногосуду Закарпатської області ОСОБА_1 за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Виноградів, клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000207 від 07.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

слідчий слідчого відділу Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000207 від 07.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 07.05.2021 року надійшла заява від ОСОБА_4 , 1967 р.н., мешк. АДРЕСА_1 , який просить прийняти міри до невідомої для нього особи, яка в ніч на 07.05.2021 року незаконно проникла через незачинені двері до чоловічого туалету приміщення будівлі автомийки самообслуговування, що за адресою АДРЕСА_2 , де через незачинене вікно розміром 0,7х0,5 м., незаконно проникла в середину приміщення складу вказаної автомийки та депошкодивши двері на приміщенні кімнати адміністратора, незаконно проникла в середину, звідки із шуфляди шафи таємно викрала25 000 гривень після чого зникла з місця вчинення кримінального правопоуршення.

Відомості по даному факту внесені до ЄРДР за № 0000207 від 07 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

07.05.2021 року, під час проведення огляду місця поді, за адресою м.Виноградів, вул. Миру № 57, на території парковки відділення поліції №1, Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області за добровільної згоди ОСОБА_5 , було проведено огляд місця події та було вилучено автомобіль марки «ВАЗ 2107» з реєстраційним номером НОМЕР_1 білого кольору, який було вилучено та поміщено на арешт майданчик відділення поліції №1, Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки «ВАЗ 2107» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , являється ОСОБА_6 , мешканець АДРЕСА_3 , та яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_4 .

Одночасно з клопотанням про ареш майна слідчий звернувся до слідчого судді із клопотання про поновлення процесуального строку звернення із клопотанням про арешт майна, та вказує, що 08.05.2021, 09.05.2021 та 10.05.2021 подати клопотання про арешт майна до Виноградівського суду не представилось можливим, оскільки це були вихідні дні.

Прокурор та слідчий судове засідання не з`явилися. Прокурорм до суду подано клопотання про розгляд клопотання про накладення арешту на майно без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4 розділу 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, даним 07.02.2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у випадку подання клопотання слідчого чи прокурора з порушенням строків, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Якщо разом із клопотанням про стороною кримінального провадження подається клопотання про поновлення процесуального строку, слідчий суддя, оцінивши причини пропуску строку як поважні, поновлює їх своєю ухвалою та розглядає клопотання по суті.

У зв`язку із наведеним у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність поновити строк на звернення до суду з вказаним клопотанням.

Перевіривши матеріали клопотання та матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до наступного.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчий здійснює досудове розслідування, кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207 від 07 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та звернувся в суд із клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майна в даному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно матеріалів клопотання постановою старшого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, ОСОБА_3 від 07.05.2021 року, марки «ВАЗ 2107» з реєстраційним номером 372-87 білого кольору, визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Накладення арешту на майно необхідно в зв`язку із необхідністю збереження речового доказу, оскільки не накладення арешту на майно може призвести до знищення чи перетворення майна, у разі його повернення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Із вимог ч.3 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Так, згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що метою накладення арешту на автомобіль є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна. Підставою для накладення арешту є на те, що вилучені речі відповідно до ст.98 КПК України визнані речовими доказами згідно постанови слідчого, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна.

Як свідчать матеріали даного провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За наведених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що матеріали клопотання переконливо свідчать про те, що майно, яке зазначене в клопотанні слідчого про накладення арешту, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, та в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, у клопотанні слідчого зазначені достатні на даній стадії кримінального провадження підстави вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

Крім цього, слідчий суддя враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні слідчого майно.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження суд не вбачає. При цьому слідчий суддя враховує те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого, що майно, зазначене у клопотанні про арешт мана є предметом вчинення кримінального правопорушення, та з метою запобігання його подальшого відчуження, зникнення, втраті чи частковому знищенню на нього необхідно накласти арешт.

За таких обставин клопотання про накладення арешту на майно є підставним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на речові докази автомобіль марки «ВАЗ 2107» з реєстраційним номером НОМЕР_1 білого кольору, який було вилучено в ході проведення огляду місця поді, за адресою м.Виноградів, вул. Миру № 57, на території парковки відділення поліції №1, Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала виконується слідчим негайно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 .

Роз`яснити що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

На ухвалу слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1