Справа № 706/92/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2021 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі : головуючого-судді: ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Христинівка, кримінальне провадження №0000313 від 03.09.2019 року, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Христинівка, Христинівського району, Черкаської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, який має неповнусередню освіту, не одружений, не працює, раніше судимий, 1) 26.08.1994 Христинівським районним судом Черкаської області за ст. 21-53 ч.2, 140 ч.3, 42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, додатковий захід конфіскація майна; 2) 25.02.1997 Христинівським районним судом Черкаської області за ст. 140 ч.2 до покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 1 рік, на підставі ст. 43 КК України за сукупністю вироків до відбуття покарання приєднано частину невідбутого покарання 6 місяців до вироку Христинівського районного суду від 26.08.1994 року і визначено до відбуття 1 рік 6 місяців ВТК суворого режиму з конфіскацією майна; 3) 20.06.1997 Христинівським районним судом Черкаської області за ст. ст. 102, 206 ч.1, 42 КК України, на підставі ст. 42 ч.3 КК України за сукупністю до відбуття покарання приєднано частину невідбутого покарання 1 рік 6 місяців за вироком Христинівського районного суду від 25.02.1997 року і визначено до відбуття 3 роки 6 місяців ВТК, зарахувати термін вироку Христинівського районного суду від 25.02.1997 року у вигляді 3 місяці 26 днів і визначити до відбуття 3 роки 2 місяці 4 дня в ВТК суворого режиму; 4) 01.03.2001 року Христинівським районним судом Черкаської області за ст.ст. 117 ч.1, 117 ч.2, 118 ч.2, 42 КК України до покарання вигляді позбавлення волі строком на 11 років суворого режиму; 5) 16.04.2002 року Брянськівським міськ судом Луганської області за ст.ст. 391. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років, зарахувати з 31.10.2000 по 15.02.2002 років; 6) 18.11.2013 року Христинівським районним судом Черкаської області за ст. 186 ч.2 КК України засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 5 років; 7) 14.10.2014 року Христинівським районним судом Черкаської області за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів із урахуванням вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 18.11.2013 року шляхом часткового складання і до відбуття призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі у ВК середнього рівня безпеки для осіб раніше судимих, згідно ст. 89 КК України судимість не знята та непогашена.

28.11.2019 року Христинівським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.289 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, паспорт НОМЕР_1 виданий Коростенським МВ УМВС України в Житомирській області 30.10.2010 року.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,- сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_3

встановив:

ОСОБА_3 , будучи засудженим 14.10.2014 року Христинівським районним судом Черкаської області за ст. ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.І, 70 ч.4 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строком 5 років 6 місяців, судимість за який не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний злочин, а саме: 2 вересня 2019 року близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проник на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки, таємно викрав мопеда марки «Alpha» модель «ZS50F», який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , вартістю згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 8/694 від 29.10.2019 року 1820,70 гривень, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вище зазначену суму.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2. ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене, повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та суду пояснив, що він дійсно 2 вересня 2019 року близько 23 години 30 хвилин зайшов на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки, викрав мопед марки «Alpha» модель «ZS50F».

Потерпіла в судове засідання не з`явилися надіслала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, щодо міри покарання покладаються на думку суду.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

При визначенні розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_3 , який на момент вчинення злочину не працював, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебував, наявні попередні судимості, епізодичність злочинів проти власності, суд приходить до висновку, що поведінка обвинуваченого є нестабільною та свідчить про його схильність до вчинення злочинів, а також ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини його вчинення, а також з урахуванням позиції прокурора, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі. Остаточне призначення покарання у дійсному кримінальному провадженні повинно бути призначене за правилами, передбаченими ст. 70 КК України, оскільки при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань при постановленні дійсного вироку встановлено, що ОСОБА_3 , за вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 28.11.2019 року засуджений за ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Що стосується міри запобіжного заходу та початку строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , то суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 28.11.2019 року засуджений за ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік (28.12.2019 року вирок набув чинності). При цьому даний вирок не виконаний, оскільки засуджений ухилявся від його виконання, що потягло за собою оголошення його в розшук, а також у даному судовому провадженні відносно нього застосовувались примусові приводи, які не були виконанні, оскільки ОСОБА_3 зник із місця свого проживання. З урахуванням викладеного, а також враховуючі конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий (більше 10 разів), останній раз вироком від 28.11.2019 року, не стає на шлях виправлення, а також з метою виконання попереднього вироку суду, який досі не виконаний, суд вважає що з метою недопущення вчинення обвинуваченим нових злочинів, а також з метою реального виконання обох вироків, необхідно обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяці з поміщенням його до кримінально виконавчої установи.

На підставі ч.4 ст.70КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавленні волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяці.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком чинності обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду, з послідуючим триманням в установі виконання покарань. Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , необхідно рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 27.08.2021 року, зарахувавши його в строк відбування покарання.

Речові докази мопед «Alpha» модель «ZS50F», залишити у власності ОСОБА_7 , сумку, мобільний телефон Нокія, сім карту та кашкет повернути ОСОБА_3 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 1256,08 грн.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений в Черкаський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1