ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/9849/20 (пр. № 1-кп/201/389/2021), відомості про яке 04 серпня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001509, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 10 квітня 2017 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком один рік; 11 травня 2017 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком два роки; 24 травня 2017 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком два роки; 03 серпня 2017 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді двох років трьох місяців позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком два роки; 14 лютого 2018 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч.. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді двох років трьох місяців позбавлення волі; 23 травня 2018 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі; 10 грудня 2019 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді двох років двох місяців позбавлення волі, який ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року був змінений, виключено з вироку суду посилання на положення ст. 71 КК України і призначено покарання у виді арешту строком на три місяці; 20 березня 2020 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на чотири місяці; 05 листопада 2020 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді шести місяців арешту; 10 листопада 2020 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді чотирьох місяців арешту, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 03 серпня 2020 року приблизно о 16 год. 53 хв., перебуваючи у торгівельному залі магазину «АТБ-маркет», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, буд. 45, побачив морозильні камери у відділі молочних продуктів, в середині яких перебували продукти харчування, а саме: масло «Ферма» солодковершкове селянське 73% еколін, 400 г., у кількості 4 шт., які він визначив, як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, взяв масло «Ферма» солодко вершкове селянське 73% еколін, 400 г., у кількості 4 шт., які належать TOB «АТБ-Маркет», магазин «Продукти -90», поклав їх за пояс, одягнених на ньому штанах, та направився до головного виходу із магазину, пройшовши повз касову зону, намагаючись покинути місце злочину, проте, довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, з причин, що не залежали вій його волі, так як був помічений та зупинений співробітниками охорони магазину «АТБ-Маркет».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, яке відноситься до категорії нетяжкого, його конкретним обставинам, ступеню здійснення обвинуваченим кримінально протиправного наміру та причинам, з яких злочин не було доведено до кінця, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, в той же час, не працевлаштований і не має постійного доходу, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутності таких, що його обтяжують, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, а також пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати принципам справедливості, достатності і співрозмірності призначення покарання.

Крім того, судом також встановлено, що останній раз обвинувачений ОСОБА_4 10 листопада 2020 року був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді чотирьох місяців арешту, при цьому, вчинив інкриміноване йому суспільно-небезпечне діяння у цьому кримінальному провадженні до ухвалення зазначеного вироку суду, в той же час, враховуючи обставини того, що за результатами розгляду цього кримінального провадження судом прийнято рішення про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, підстав для застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України судом не встановлено, оскільки попередній вирок суду, за яким останньому призначено реальне покарання підлягає самостійному виконанню.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ компакт диск сірого кольору марки «Patron» зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 150,00 грн. (сто п`ятдесят гривень).
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2020 року, яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох місяців арешту виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1