233 № 229/4888/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000669 від 29 липня 2020 року за обвинуваченням: ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дружківка, Донецької області, ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Горлівка, Донецької області, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000669 від 29 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження дії обраного стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з підстав, викладених у письмових клопотаннях та доданих документах, зважаючи на те, що вина обвинувачених повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні достатніми доказами (протоколами огляду місця події від 29 липня 2020 року; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 29 липня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29 липня 2020 року; протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 30 липня 2020 року; висновок експерта СМЕ № 109 від 07 жовтня 2020 року та висновками експерта №№ 140/ц, 89/20-і, 100/20-і, 93/20-і, 90/20-і, 88/20-і, 87/20-і, 86/20-і, 85/20-і, 92/20-і, 134; №137/ц, 136/ц, 141 /ц, 142/ц, 143/ц, 144/ц, 138/ц, висновком судово-психіатричного експерта № 564, повідомленням про підозру). Ризики, передбачені п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати і неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам (зважаючи на наявність вказаних ризиків, тяжкість вчиненого злочину, тощо).
Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання, продовживши обраний запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 просив застосувати стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід такий, як домашній арешт.
Обговоривши з учасниками судового провадження питання доцільності продовження обраного стосовно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов до наступного висновку.
Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слідчим суддею обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та судом неодноразово продовжувався строк тримання під вартою. Ухвалою підготовчого судового засідання Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2021 року стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 30 травня 2021 року включно. Ухвалою суду від 27 травня 2021 року стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25 липня 2021 року.
На теперішній час судове провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не завершено, перебуває на стадії судового розгляду, строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 закінчується 25 липня 2021 року.
07 липня 2021 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вручено клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Під час судового розгляду судом встановлено, що надане прокурором клопотання доводить обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинувачених, вважає за доцільне продовжити дію обраного відносно них запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження дії запобіжних заходів, а саме:
- ризик переховування обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від суду з огляду на те, що останнім інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі, проживають на території м. Дружківка, Донецької області, що знаходиться неподалік зони розмежування із тимчасово непідконтрольними Україні, що у свою чергу значно спрощує виїзд обвинувачених на тимчасово непідконтрольні Україні території, в тому числі, на непідконтрольну чи окуповану територію. Окрім того, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не мають стійких соціальних зв`язків, не працевлаштовані, за місцем проживання характеризуються посередньо, тому вони можуть переховуватися від суду, оскільки наслідки та ризик втечі для них можуть бути визнаними менш небезпечні, що тим самим допускає тяганину судового розгляду, у зв`язку з чим запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на неупереджений, повний та всебічний розгляд кримінального провадження. З цих підстав Європейський суд з прав людини зазначив у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Також, обґрунтовуючи існування вищевказаного ризику, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилитись від суду;
- ризик незаконно впливати на свідків, які ще не допитані у суді, з метою зміни ними показань, будь-яким іншим шляхом незаконно впливати на них, з огляду на те що свідки є очевидцями вчинення даного кримінального правопорушення, і запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.
Суд вважає, що обраний стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особам обвинувачених, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що їм інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При вирішенні питання про продовження тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, особу обвинувачених, тощо. Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду. Суд оцінює наявність вказаного ризику у світлі факторів, пов`язаних з характером осіб, їх моральністю, місцем проживання (без визначеного місця проживання), родом занять та майновим станом, сімейними зв`язками обвинувачених, тощо).
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинувачених альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, на думку суду, є підставою для продовження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України є недостатніми для запобігання ризикам передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та не забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і їх належну поведінку.
Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано та не зазначено про існування таких доказів. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, суд на теперішній час не встановив.

За таких підстав, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, враховуючи, що розгляд кримінального провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу до 25 липня 2021 року, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинувачених, не даючи оцінки доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не зникли, з урахуванням ст. 183 КПК України, приходить до висновку про необхідність продовження стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки їх належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

З урахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема інкримінування вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , який спричинив загибель людини, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 314-316, 372, 376 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Дружківського відділу Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дружківка, Донецької області задовольнити.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дружківка, Донецької області, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, строком на 60 днів по 10 вересня 2021 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_7 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».
Клопотання прокурора Дружківського відділу Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Горлівка, Донецької області задовольнити.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Горлівка, Донецької області, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, строком на 60 днів по 10 вересня 2021 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_8 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».
Копію ухвали надіслати/вручити учасникам судового провадження негайно після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя

Судді