У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 184/1081/21
Номер провадження 1-кс/184/336/21
20 липня 2021 рокум. Покров

Слідчий суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 19.07.2021 року про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню № 0000097 від 04.06.2021 року, за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 203-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
19.07.2021 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню № 0000097 від 04.06.2021 року, за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 203-2 КК України КК України.

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 16.07.2021 о 16 год. 55 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 16.07.2021 о 16 год. 54 хв., за адресою: Дніпровський (Сільський) район м.Покров, вул. Центральна 47, Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області виявили в кафе «Ніко» незаконний зал гральних автоматів.

16.07.2021 в період часу з 18 год. 27 хв. до 19 год. 19 хв., слідчою СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 проведено огляд нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . В ході огляду вищевказаного приміщення виявлено та вилучено системний блок марки «Lenovo», s/n: 185033АТ2РВВЕВ44; системний блок марки «Samsung», s/n: lS2756N1JS4BDy2; відеореєстратор, на якому мається наліпка з написом «Digital Viaeo Recorder»; системний блок марки «Lenovo», s/n: 1S29295R5S4UCNC8, за допомогою яких надаються послуги у сфері грального бізнесу, з метою забезпечення схоронності вищевказаного майна та запобігання спробам його знищення.

Під час проведення досудового розслідування, а саме допиту свідка ОСОБА_7 , було встановлено, що останній працює оперуповноваженим відділу боротьби з організованими групами з ознаками корупції та, шляхом особистого пошуку, встановив приміщення по АДРЕСА_1 , у якому знаходився гральний зал. Зайшовши до приміщення, побачив два ввімкнені монітори, гравців не було, знаходилось 2 жінки, які на запитання що вони там роблять одна відповіла, що її попросив там посидіти власник приміщення, анкетних даних якого не надала. Окрім цього, свідок ОСОБА_8 , згідно с. 63 Конституції України, відмовилась надавати показання відносно себе.

16.07.2021 постановою слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перераховані вище три системні блоки персональних комп`ютерів, та реєстратор визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000097 від 04.06.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.203-2 КК України, так як вони були предметом вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і, відповідно до ч. 1 ст.98 КПК України, за цими ознакою є речовими доказами.

Таким чином, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування кримінального провадження, збереження речових доказів, під час досудового розслідування виникла необхідність в накладені арешту на вказане майно, для подальшого проведення з ним слідчих дій (в тому числі і експертного дослідження) для отримання доказів причетності певних осіб до надання послуг у сфері грального бізнесу. Залишити зазначене майно у осіб, які ним користувалися, не допустимо, у зв`язку з тим, що розслідується кримінальне провадження за фактом зайняття гральним бізнесом і саме це майно є доказом вчинення зазначеними особами кримінального правопорушення. Тому є обґрунтований ризик того, що зазначені особи, з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищать, приховають і перетворять вищевказані речові докази.

Слідча в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. (ч.5 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Як встановлено в судовому засіданні, тимчасово вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено в ході проведення огляду приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В свою чергу, п.1 ч.2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч.1 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ч.1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті.
Відповідно до ч.3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст.255 цього Кодексу.
Проте, як встановлено в судовому засіданні, добровільного дозволу на проведення огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , слідчій СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 особою, яка ним володіє, надано не було. Слідчим не встановлено власника чи володільця зазначеного приміщення. Крім того, в матеріалах справи відсутня ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук зазначеного приміщення. Слідчому судді не доведено й наявність невідкладних випадків, передбачених ч.3 ст. 233 КПК України, з якими пов`язана право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи (врятування життя людей та майна, безпосереднє переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення). А отже, проведений огляд і здійснене вилучення майна не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Крім того, слідчому судді не доведено наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, а саме: можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, та доказів того, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, ?
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 19.07.2021 року про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню № 0000097 від 04.06.2021 року, за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 203-2 КК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 23.07.2021 року.

Слідчий суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1