ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/187/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2020 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, за змістом якої просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова 14 грудня 2020 року та винести нову ухвалу про задоволення у повному обсязі вимог його скарги.

Оскаржувану ухвалу вважає незаконною і винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт просить зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підтсаві відомостей, що були викладені у його заві, яку він подав до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги, поданої ОСОБА_6 , свої доводи апелянт мотивує тим, що слідчим суддею було безпідставно відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність органу досудового розслідування.

Прокурор, та представник Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися.

ОСОБА_6 також був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, однак в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За наведених обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2020 року без учасників кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів провадження, адвокат ОСОБА_6 , в порядку ст.303 КПК України, звернувся із скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, покликаючись на те, що подав до ТУ ДБР у м.Львові заяву про вчинення злочину суддями, однак у визначені в ст.214 КПК України строки заяву не зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

З поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що 10 листопада 2020 року ОСОБА_6 звернувся в ДБР із заявою про вчинення кримінального правопорушення суддею Яворівського районного суду ОСОБА_7 та суддями Львівського апеляційного суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , передбаченого ч.2 ст. 397 КК України.

У поданій скарзі ОСОБА_6 просив зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові внести відповідні відомості до реєстру на підставі поданої ним заяви.

Слідчий Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові відомості на підстав поданої заяви не вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку з чим ОСОБА_6 вважає, що такими діями уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові не виконала вимоги ст.214 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя мотивував своє рішення відсутністю правових підстав для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за скаргою ОСОБА_6 , оскільки фактично в такий спосіб він вислови свою незгоду з прийнятим суддями процесуальними рішеннями, що не може бути підставою для початку кримінального переслідування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч.1 ст.2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Згідно ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення саме кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що подана заява ОСОБА_6 до Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львова не містить достатніх відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , оскільки аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Доводи апелянта про неповноту судового розгляду, що слідує зі змісту поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ним не наведено належних, послідовних та аргументованих доводів на обґрунтування таких своїх тверджень.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що у поданій скаржником заяві про вчинення кримінального правопорушення не зазначено об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, а тому викладені скаржником в заяві про злочин обставини є виключно його суб`єктивною оцінкою та нічим не підтверджені, а відтак внесенню в ЄРДР не підлягають.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2020 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2020 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.