Справа № 175/386/21
Провадження № 1-кп/175/31/21
Вирок
Іменем України

07 червня 2021 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0001304 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою технічною освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє: 28.07.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. 25.03.2015 ні підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання (невідбутий строк 1 рік 11 місяців 6 днів),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 10 вересня 2019 року приблизно о 14:00 годині перебував на внутрішньому подвір`ї домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де у вказаний час також перебував раніше йому знайомий потерпілий ОСОБА_5 .

В ході здійснення розмови з потерпілим ОСОБА_5 у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами потерпілого у розмірі 1000 гривень, шляхом зловживання довірою. Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих спонукань, ввійшовши в довіру потерпілого ОСОБА_5 , шляхом повідомлення останньому завідомо неправдивих відомостей, які викликають особистий інтерес, не маючи наміру виконувати усні домовленості, спонукав потерпілого передати йому в рахунок послідуючої оплати за придбання мобільного телефону марки «ХІАОМІ» грошову суму у розмірі 1000 гривень, п`ятьма купюрами номіналом по 200 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився грошовими коштами, отриманими шахрайським шляхом, на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, він дійсно 10 вересня 2019 року перебував на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_2 . В ході розмови зі своїм знайомим ОСОБА_5 попросив передати йому в рахунок послідуючої оплати за придбання мобільного телефону марки «ХІАОМІ» грошову суму у розмірі 1000 гривень, п`ятьма купюрами номіналом по 200 гривень. В подальшому розпорядився грошовими коштами, на власний розсуд. Просив суд врахувати щире каяття.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, просив суд проводити судовий розгляд у його відсутність, претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має. Просив призначити покарання на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щиросердне каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також і те, що він раніше судимий за умисний злочин, вчинив кримінальний проступок відповідно до ст.12 КК України, суд враховує щирє каяття у судовому засіданні, задовільну характеристику за місцем мешкання, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, з врахуванням обставин справи, думки органу обвинувачення та потерпілого, особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе при застосуванні покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.190 КК України, яка була чинна на день скоєння кримінального правопорушення на чому наполягав прокурор, та таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 .

Судові витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 364, 369, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850,00 гривень.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1