Провадження № 1-в/643/384/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові подання подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Харкова, засудженої 08.10.2020 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнену від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, яка зареєстрована фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
в с т а н о в и в:

В провадження Московського районного суду м. Харкова надійшло вищевказане подання.
Вимоги подання мотивовані тим, що Московський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 21.12.2020 прийняв до виконання копію вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.10.2020, яким ОСОБА_3 визнано винною за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Згідно із зазначеним вироком суду на ОСОБА_3 покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Згідно постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 29.12.2020 засудженій ОСОБА_3 призначено днем явки 2 та 3 вівторок кожного місяця. 08.06.2021, 15.06.2021 ОСОБА_3 не з`явилась на реєстрацію до відділу без поважної причини, не надавши виправдовуючих документів, чим порушила п. 3 ст. 164 КВК України та п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України.
Прокурор надав суду заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.
Представник Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, надавши заяву про слухання подання за його відсутністю, вимоги подання підтримує.
ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що не з`явилась до Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області для реєстрації, оскільки у цей час перебувала на похованні у свого дідуся та не мала коштів для того, щоб доїхати до м. Харків із селища у якому проживала. Зобов`язалась у майбутньому виконувати всі покладені на неї обов`язки.
Суд, вивчивши вимоги подання, враховуючи думку прокурора, перевіривши матеріали особової справи № 235/2019, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні подання з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.10.2020, яким ОСОБА_3 визнано винною за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Згідно із зазначеним вироком суду на ОСОБА_3 покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Згідно розпорядження вирок набрав законної сили 04.12.2020.
Згідно постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 29.12.2020 засудженій ОСОБА_3 призначено днем явки 2 та 3 вівторок кожного місяця.
Частиною 3 ст. 164 КВК України встановлено, що звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.
ОСОБА_3 29.12.2020 надала підписку, у якій зазначено, що їй роз`яснені покладені на неї судом обов`язки та причини їх невиконання.
З листка реєстрації вбачається, що ОСОБА_3 08.06.2021, 15.06.2021 не з`явилась на реєстрацію.
При цьому, матеріали вищевказаної особової справи містять пояснення ОСОБА_3 про причини неявки.
Як встановлено ч. 1 п. 8 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Із роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7, вбачається, що згідно з ч. 2 ст.78КК, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Пунктами 2, 3 розділу 3 Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом МЮУ від 29.01.2019 №272/5, який набрав чинності 29.01.2019, передбачено, що невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених). Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
При цьому, згідно до ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_3 дійсно не прибула до органу пробації у вищезазначені дні, однак з`явилась в подальшому в наступні дні та надавала письмові пояснення з приводу своєї неявки.
09.06.2021 ОСОБА_3 винесено застереження у вигляді письмового попередження.
Відповідно до ч. 2ст. 78КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Суд зазначає, що наведений у клопотанні органу пробації факт неявки засудженої ОСОБА_3 для реєстрації, з урахуванням наданих нею пояснень, не можуть свідчити про її небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.
Окрім того, подання представника державного органу має бути обґрунтованим, а обставини, викладені в ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті.
Однак, з боку начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 не надано суду доказів злісної систематичності з боку ОСОБА_3 щодо ухилення від відбування покарання та небажання стати на шлях виправлення.
Правопорушень, які б тягнули за собою адміністративні стягнення і свідчили про її небажання стати на шлях виправлення, засуджена ОСОБА_3 в період дії іспитового строку не допускала.
За таких обставин, у задоволенні подання слід відмовити.
Відповідно до ч. 6 ст.166 КВК України, у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Керуючись ст. ст.537,539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Матеріали особової справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути начальнику Московського районного сектору відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1