Справа № 750/2817/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/106/21
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

слідчої ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженцю м. Дніпропетровськ, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, не працюючому, одруженому, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованому та фактично проживаючому по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимому, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15 травня 2021 року, з визначенням розміру заставив у сумі 174 560 гривень.

Задовольняючи подання, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозр у вчиненні злочину, на наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, можливість підозрюваного вчиняти нові кримінальні правопорушення, з огляду на минулі судимості та випробувальний термін за останнім вироком суду, переховуватись від органів досудового слідства та суду, впливати на потерпілу та свідків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про тримання ОСОБА_6 під вартою. У разі, якщо суд прийде до висновку про можливість задоволення клопотання, то на виконання вимог ч. 4 ст. 182 КПК України врахувати, що визначення застави понад 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде завідомо непомірною для підозрюваного, а за відсутності будь-якого обґрунтування прокурором саме такого розміру, буде порушенням принципу диспозитивності, а отже перевищенням службових обов`язків судом.

Аргументує тим, що на порушення вимог КПК України та стандартів ЄСПЛ, в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено надані стороною обвинувачення, безпосередньо досліджені судом під час судового засідання докази, в розумінні ст. 84 КПК України, які доводять обґрунтованість підозри.

Вказівка суду на те, що з матеріалів кримінального провадження і доводів прокурора убачається, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення є недостатньою, оскільки мотивувальна частина судового рішення не містить відомостей про те, якими ж саме доказами доведена обґрунтованість підозри. Надані стороною обвинувачення докази містять ряд недоліків, на яких сторона захисту наголошувала у судовому засіданні. Обидва підозрюваних були затримані за 600 км від місця вчинення злочину, кожний біля свого дому, факт їх перебування в м. Чернігові та факт знайомства між ними не доведений. Обидва протоколи допитів свідка від 17 та 18 березня 2021 року складені вже після затримання підозрюваних, саме після затримання у цих протоколах з`являється перелік підкинутого його підзахисним майна, адже в заяві про кримінальне правопорушення список викраденого майна інший та жодного із зазначеного там майна, ні у Попова, ні у Гречаного, виявлено не було.

Зазначає про недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. ОСОБА_6 не знайомий з матеріалами кримінального провадження, а тому позбавлений можливості дізнатися про місце проживання свідків та дані потерпілих, а відтак і здійснювати на них вплив не може.

Раніше ОСОБА_6 притягувався до кримінальної відповідальності та повістю виконав покладені на нього обов`язки під час досудового та судового слідства, про що свідчить факт повернення йому застави в сумі 38 420 грн., яка була достатньою для запобігання існуючим ризикам неналежної процесуальної поведінки. Розмір застави визначений слідчим суддею, є непомірним для ОСОБА_6 , в той час як прокурор навіть не обґрунтував необхідність такої значної суми. При цьому, питання обрання більш м`якого виду запобіжного заходу та визначення меншого розміру застави слідчим суддею навіть не вирішувалося.

Просить надати оцінку кожному доводу сторони захисту, визначає перелік питань, які мають бути висвітлені у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду у разі задоволення клопотання прокурора, дослідити дані щодо умов тримання його підзахисного в слідчому ізоляторі та дані щодо стану його здоров`я.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката, який підтримав доводи апеляційної скарги, слідчу та прокурора, які заперечували проти доводів сторони захисту, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у таємному викраденні майна, належного ОСОБА_11 , поєднаному з проникненням до житла шляхом зламу замка, за попередньою змовою групою осіб, на загальну суму 359 041 грн. 30 коп.

Слідчим відділом Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області 16 березня 2021 року за даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000785 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У порядку ст. 208 КПК України 17 березня 2021 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення був затриманий ОСОБА_6 , у якого під час особистого обшуку був вилучений гаманець, який потерпілій ОСОБА_11 привезла із закордонної поїздки дочка ОСОБА_12 та подарувала разом з фунтами стерлінгами, а також гривні, євро та 8 тисяч доларів.

Наступного дня ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як на цьому наголошує захисник. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя зробив правильний висновок, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на початковому етапі досудового розслідування, та виключно для застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене безальтернативне покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду. Тим більше, що зареєстроване та фактичне місце проживання ОСОБА_6 в іншій області України, яка знаходиться на значній відстані від місця органу досудового розслідування та суду, що ставить під сумнів належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та ускладнить контроль з боку органу досудового розслідування за їх виконанням.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейських Суд з прав людини наголошував, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Репутація підозрюваного, який раніше сім разів притягувався до кримінальної відповідальності і будучи засудженим з іспитовим строком за замах на крадіжку чужого майна, знову підозрюється у вчиненні навмисного корисливого злочину, що доводить як ризик продовження злочинної діяльності, так і ризик впливу на потерпілу та свідків.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 не ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, а тому цей ризик є безпідставним, не відповідають дійсності. У сучасному світі, встановлення місця перебування особи, якщо вона навмисно не переховується, не вимагає значного часу та не створює труднощів.

Чернігівською міською медичною частиною був оглянутий підозрюваний ОСОБА_6 1979 року народження, у якого стан здоров`я задовільний і він може перебувати під вартою, лист завідувача частини від 25.03.2021 № 352/ЧГ-21.

Крім того, апелянтом не надано жодних медичних документів про хвороби його підзахисного ОСОБА_6 , через які він не може утримуватися під вартою.

Посилання захисника на непомірність визначення застави понад 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, порушення слідчим суддею принципу диспозитивності, також є необґрунтованими.

Заперечуючи свою причетність до викрадення майна потерпілої ОСОБА_12 , підозрюваний ОСОБА_6 носить при собі велику кількість коштів в іноземній валюті, яку може собі дозволити.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя, повною мірою оцінив ступінь порушення цінностей у кримінальному провадженні, порівняв існуючі ризики та розмір завданих збитків з реальною можливістю забезпечити запобіжним заходом у вигляді застави в розмірі 174 560 гривень виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Розмір застави, згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

Критика апелянтом змісту судового рішення та вказівка на відсутність оцінки слідчим суддею, кожного доказу і кожного аргументу сторони захисту, є безпредметною.

Ухвала слідчого судді, а також оцінка кожного доказу окремо з точки зору достатності, допустимості та належності не може бути однаковою в порівнянні з розглядом кримінального провадження по суті та вирішення питання доведеності чи недоведеності обвинувачення.

Отже, як слідчим у клопотанні, так і прокурором під час судового розгляду та слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, а також вірно оцінені в сукупності усі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначений розмір застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2021року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15