Справа № 951/151/21
Справа № 1-кп/951/57/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Козівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , його законного представника - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 від 11.12.2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2019 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи у своєму житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , куди у цей час прийшла ОСОБА_7 , яка є місцевою фельдшеркою, для того, щоб проконтролювати стан здоров`я батька ОСОБА_4 ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_7 перебувала у приміщенні коридору вказаного житлового будинку, то це сильно обурило ОСОБА_4 , який на тлі особистих неприязних відносин почав виганяти останню із житла, та в цей час між ними виник словесний конфлікт із нецензурною лайкою та взаємними образами. В ході подій, що відбувалися, батько ОСОБА_4 ОСОБА_8 почав заступатися за ОСОБА_7 та захищати останню, що у свою чергу ще сильніше обурило ОСОБА_4 , а тому у нього виник умисел, спрямований на погрозу вбивством своєму батькові ОСОБА_8 ..

Реалізовуючи свій протиправний умисел, близько 11 години 00 хвилин 11 грудня 2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання у приміщенні коридору житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , у ході словесного конфлікту, поводячи себе агресивно, взяв сокиру із дерев`яною рукояткою, яка була розташована у коридорі біля вхідних дверей однієї із кімнат будинку, ліворуч від входу у коридор. В подальшому, ОСОБА_4 тримаючи сокиру у лівій руці за поясом, усвідомлюючи, що погрожує вбивством, що ця погроза здатна викликати в особи побоювання за своє життя і бажаючи цього, почав наближатися до свого батька ОСОБА_8 , а наблизившись, замахнуся сокирою до останнього та почав кричати «я тебе зараз зарубаю, похороню та труну зроблю». Такі дії ОСОБА_4 , потерпілим ОСОБА_8 об`єктивно було сприйняте, як небезпека для його життя та як реальні погрози вбивством. У результаті злочинної діяльності ОСОБА_4 створена реальна погроза вбивством потерпілого ОСОБА_8 ..

Вказаними діями особа стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 вчинила суспільно небезпечне діяння, що передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, тобто погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, оскільки суспільно небезпечне діяння ОСОБА_4 вчинив у стані неосудності.

Законний представник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових медичного характеру - ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні погодилися з заявленим клопотанням прокурора та не заперечували щодо застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, погодився із фактичними обставинами, викладеними в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, а також зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують. Не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Розглянувши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, додані до клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Вчинення даного суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 підтверджується дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні письмовими доказами зокрема: заявою ОСОБА_8 зареєстрованою в журналі Єдиного обліку від 11.12.2019 року № 2221; протоколом проведення слідчого експертименту від 19.12.2019 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_8 , із долученою таблицею ілюстрацій, в ході якого останній розповів та показав, як і при яких обставинах ОСОБА_4 було вчинено правопорушення; протоколом проведення слідчого експертименту від 19.12.2019 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_7 , в ході якого остання розповіла та показала, як і при яких обставинах ОСОБА_4 було вчинено правопорушення; протоколом огляду від 17.12.2019 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 25.12.2019 року проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_4 із долученою таблицею ілюстрацій, в ході якого останній розповів та показав, як і при яких обставинах ним було вчинено правопорушення.

Відповідно до висновку судово - психіатричної експертизи № 43 від 04.02.2021 року встановлено, що ОСОБА_4 у період інкримінованих йому діянь виявляв ознаки розладів психіки внаслідок органічного ураження головного мозку, складного генезу (інтоксикаційно-інфекційного) з судомними нападами, дисфоріями та вираженим психоорганічним синдромом, що досягає рівня недоумства, тому він не міг давати звіт своїм діям та керувати ними. ОСОБА_4 на даний час виявляє ознаки розладів психіки внаслідок органічного ураження головного мозку, складного генезу (інтоксикаційно-інфекційного) з судомними нападами, дисфоріями та вираженим психоорганічним синдромом. До ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи мудичного характеру в психіатричній лікарні з звичайним наглядом.

Проаналізувавши викладені докази в їх сукупності, враховуючи їх достатність, належність, достовірність і допустимість, суд вважає, що мало місце суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України - погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози і дане суспільно небезпечне діяння вчинено ОСОБА_4 в стані неосудності.

Підстави вважати, що ОСОБА_4 на момент судового розгляду видужав або внаслідок змін в стані його здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру - відсутні, не здобуті вони і під час судового засідання по розгляду даного клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи, за рішенням суду, можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно зі ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, перебуваючи в стані неосудності, тому суд вважає, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжні заходи по кримінальному провадженні не застосовувалися.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 100, 503, 512, 513 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити повністю.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання ухвалою законної сили не обирати.
Речові докази, а саме:
- сокиру із дерев`яною рукояткою, яка поміщена у поліетиленовий пакет чорного кольору та передана на зберігання в камеру зберігання речових доказів Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області - знищити.
Копію ухвали вручити учасникам судового засідання та надіслати для виконання до Відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області.
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1