Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/94/21
Єдиний унікальний №733/859/21
Ухвала
Іменем України
10 серпня 2021 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000576 від 10.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 , ч.2 ст. 309 КК України ,
за участю учасників провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
встановив:
В провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 , ч.2 ст. 309 КК України.
Ухвалою слідчого судді Прилуцького районного суду Чернігівської області від 27 червня 2021 року стосовно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27 серпня 2021 року включно .
З огляду на те, що строк дії запобіжного заходу обраного ОСОБА_3 закінчується 27 серпня 2021 року, прокурор ОСОБА_4 в порядку ст. 331 КПК України звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому терміном на 60 днів.
Клопотання обгрунтовано тим, що враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , один з яких, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України , відноситься до тяжких злочинів; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також те, що обвинувачений постійного місця роботи, заробітку та інших соціально стримуючих факторів не має, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України , оскільки ці ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України , не відпали і продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 заперечила проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просила змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт , оскільки обвинувачений має проблеми зі здоров`ям та на утриманні має неповнолітню дитину. Зазначила, що такий запобіжний захід надасть обвинуваченому можливість працевлаштуватися та отримувати дохід.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав свого захисника, запевнив, що ризики впливу на свідків у кримінальному провадженні, переховування від суду, зазначені прокурором, безпідставні.
Розглянувши підстави заявленого клопотання, заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За змістом ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу .
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178 , 199 КПК України та практики ЄСПЛ, має врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує характер висунутого ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, одним із яких є тяжкий злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, який має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а також тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а саме позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна та всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, офіційних джерел доходу, а тому суд дійшов висновку про доведеність прокурором того, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному правопорушенні.
При цьому суд бере до уваги, що у провадженні відсутні відомості про те, що від часу прийняття рішення про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою зменшилися ризики, які наведені у клопотанні прокурора.
У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України , а тому з метою запобігання

встановлених ризиків та для досягнення дієвості кримінального провадження, дію запобіжного заходу необхідно продовжити.
На переконання суду, враховуючи викладені обставини, доводи обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу не переважають доводів сторони обвинувачення та не зможуть запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Вирішуючи питання щодо строку продовження запобіжного заходу, суд бере до уваги те, що у кримінальному провадженні не допитані свідки, обвинувачений, а також бере до уваги розумність строків кримінального провадження та приходить до висновку про продовження дії запобіжного заходу на строк 60 днів, що буде виправданим та відповідатиме Закону.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331,369, 370, 392 КПК України ,суд,-
ухвалив:
Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Горлівка Донецької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2ст. 307 , ч.2 ст. 309 КК України , терміном на 60 (шістдесят днів), до 08 жовтня 2021 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, Державній установі Чернігівський слідчий ізолятор (м.Чернігів вул.Реміснича,2) направити для виконання.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Чернігівського апеляційного суду, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Cуддя ОСОБА_1