ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/4522/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/665/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0001203 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.04.2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чулаківка Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта повна середня, одруженого, раніше судимого, востаннє вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.12.2019 року за ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.12.2019 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі.

Обрано ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взято його під варту в залі суду. Початок строку відбування покарання обчислено з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_7 , тобто з 21 квітня 2021 року. Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Суд встановив, що ОСОБА_7 27.11.2020 близько 19:00 години, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи вільний доступ до житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та які належать потерпілому ОСОБА_9 , умисно, повторно, таємно, викрав з сараю зернодробильну машину українського виробництва торгівельної марки «Елікор» моделі «1», вартістю 1900 гривень та газовий балон об`ємом 50 літрів, вартістю 456 гривень, власником яких є ОСОБА_9 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2356 гривень, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано судом за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Доводи та вимоги апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, пом`якшити ОСОБА_7 покарання, визначивши його у виді 2 місяців арешту, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.12.2019 року виконувати самостійно. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що призначене судом покарання у виді позбавлення волі не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Суд не врахував при призначенні покарання, що ОСОБА_7 вчинив злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, щоб купити ліки для дитини, майно повернуто ОСОБА_7 володільцю, тобто ОСОБА_7 усуну шкоду та добровільно відшкодував збитки, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, сприяв слідству. Враховуючи, що обвинувачений взятий на облік у Голопристанському центрі зайнятості, вважає, що можливе попередній вирок щодо нього виконувати самостійно.

Позиції учасників апеляційного розгляду

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_8 та підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Потерпілий ОСОБА_9 просив помилувати ОСОБА_7 , посилаючись на те, що він є його онуком.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити вирок суду першої інстанції без зміни, вважаючи його законним і обґрунтованим.

Мотиви суду

Заслухавши суддю - доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні злочину, за який його засуджено, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом в силу ч. 2 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив ОСОБА_7 явно несправедливе покарання, захисник не переконливих мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке вона просить призначити.

Зокрема суд першої інстанції урахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких, відомості про особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має трьох неповнолітніх дітей, не працює, у вчиненні злочину щиро розкаявся, що визнано обставиною, яка пом`якшує покарання, вчинення злочину щодо особи похилого віку як обставину, яка його обтяжує.

Суд також врахував, що злочин вчинено ОСОБА_7 в період іспитового строку за попереднім вироком, що передбачає призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Тобто суд першої інстанції врахував всі обставини, на які йдеться посилання в апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд констатує, що районний суд призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 185 КК. Наведений факт свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги захисника щодо надмірної суворості призначеного покарання.

Доводи захисту про неврахування судом в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - активного сприяння у розкритті злочину, є безпідставним, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що злочин було викрито через вручання працівників правоохоронного органу, тому будь-яких дій, спрямованих на активне сприяння у розкритті злочину працівникам поліції, останній не вчиняв.

Твердження захисту про те, що збитки злочином фактично заподіяні не були, також не є підставою для пом`якшення покарання, оскільки той факт, що злочинця було відшукано та затримано у короткий термін та викрадене майно повернуто потерпілому працівниками поліції жодним чином не свідчить про зменшення ступеня тяжкості вчиненого злочину та суспільної небезпечності особи, що його вчинила.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений має трьох неповнолітніх дітей, не є тими чинниками, які б свідчили про зменшення суспільної небезпечності його особи та беззаперечно давали підстави для висновку про можливість призначення покарання, не пов`язаного із ізоляцією від суспільства. Вказані факти жодним чином не стримали ОСОБА_7 від вчинення кримінального правопорушення.

Посилання захисника на те, що злочини ОСОБА_7 вчиняє через скрутний матеріальний стан його родини, що захисник вважає збігом тяжких сімейних та особистих обставин та обставиною, що пом`якшує покарання, є вочевидь безпідставним, оскільки доказів на об`єктивне існування вказаних обставин, сторона захисту не надає, більш того, той факт, що ОСОБА_7 , будучи працездатною молодою людиною замість законного працевлаштування прагне досягнути матеріальної вигоди шляхом вчинення корисних злочинів характеризує особу останнього з негативного боку.

Тому, з огляду на характер вчиненого злочину та відомості про особу винного, апеляційний суд вважає, що судом враховано всі обставини, передбачені у ст. 65 КК. Призначене обвинуваченому за ст. 185 ч. 2 КК покарання у виді позбавлення волі та остаточне покарання за сукупністю вироків ґрунтується на положеннях ст.ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд підстав не вбачає.

Доводи апелянта про можливість самостійного виконання вироку Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.12.2019 року суперечать положенням ст. 71 КК України, а тому є неприйнятними.

Істотних порушень КПК, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.04.2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді: три підписи
Згідно з оригіналом:
Секретар судового засідання
Ухвала набрала законної сили 17.06.2021 року ОСОБА_5 .