29.06.2021 Справа № 756/9592/21
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/9592/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2021 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю:
особи, яка звернулася зі скаргою, адвоката ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на повідомлення про підозру від 15.04.2021 у кримінальному провадженні №0000015 від 05.02.2021 за ч. 4 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в:
23.06.2021 до провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла вищевказана скарга захисника ОСОБА_3 , котрий просить скасувати повідомлення про підозру від 15.04.2021 ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 191 КК України та зобов`язати прокурора виключити з Єдиного реєстру досудових розслідувань інформацію щодо повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні №0000015.
Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник ОСОБА_3 посилається на те, що, на його думку, повідомлення про підозру ОСОБА_4 є небґрунтованим та таким, що суперечить положенням КПК України, оскільки не містить відомостей на підтвердження наявності в діях його підзахисного об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Так, при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження стороною захисту було встановлено, що стороною обвинувачення під час проведення досудового розслідування не зібрано достатніх доказів на підтвердження обставин, що викладені у повідомленні про підозру, оскільки будь-яких порушень законодавства, допущених при проведенні аукціону, абсолютно нічим не підтверджується і не було встановлено в передбаченому законом порядку (відсутність скарг при проведенні аукціону, негативних результатів перевірок Держаудитслужби тощо).

Крім того, захисник зазначає, що під час відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України та під час ознайомлення з ними, стороною захисту було встановлено, що сторона обвинувачення не зібрала достатніх доказів на підтвердження «змови», як про це голослівно та безпідставно стверджує у підозрі слідство, між службовими особами ДСП «ЦППРВ» та ТОВ «НАФТОГАЗ ЗАПОРІЖЖЯ» з метою визначення переможцем вказаного товариства, чи вчинення інших дій, направлених на розтрату майна держпідприємства, взагалі не існує. Недоведеність стороною обвинувачення факту завищення цін на товар в порівнянні з ринковими, тобто розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, свідчитьпро відсутність у діях ОСОБА_4 об`єктивної сторони складу злочину.

Також сторона захисту посилається на те, що за наявності обґрунтованих сумнівів щодо реального визначення розміру завданих збитків відповідно до висновку експерта від 29.03.2021 №56/7, недослідження відомостей щодо наявності/відсутності коливань цін на ринку, а також неврахування отриманих в ході розслідування даних про середньоринкову вартість дизельного палива за відповідний період, стороною обвинувачення не встановлено та не доведено наявність та розмір шкоди, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення.

Той факт, що жодній особі із службових осіб ДСП «ЦППРВ», крім ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , уповноваженим на здійснення контролю за законністю проведення публічних закупівель, не було повідомлено про підозру, на думку сторони захисту, свідчить про вибіркове кримінальне переслідування та намір незаконного притягнення до кримінальної відповідальності особи, що не являється суб`єктом його вчинення.

З урахуванням того, що вчинення будь-якого умисного злочину проти власності направлене на заволодіння майном та отримання матеріального зиску, натомість під час досудового розслідування кримінального провадження №0000015 не доведено наявність корисливого мотиву в діях в.о. генерального директора ДСП «ЦППРВ» ОСОБА_4 , що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу злочину проти власності, а тому в діях останнього, як зазначає у скарзі захисник, відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України.

У зв`язку з викладеним, сторона захисту вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 є необґрунтованим, не містить достатніх доказів на його обгрунтування та таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_3 підтримав позицію захисника.

Прокурор ОСОБА_5 повністю заперечив проти задоволення скарги, посилаючись на те, що орган досудового розслідування зібрав достатню кількість доказів, що у сукупності дають підстави стверджувати про наявність обґрунтованої підозри, процедуру повідомлення про підозру, передбачену КПК України, дотримано, на підтвердження чого долучив відповідні докази, а тому вважав, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 цього Кодексу.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, п. 10 якої передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено, серед іншого, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Судовим розглядом встановлено, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, в рамках якого 15.04.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 191 КК України.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок вручення повідомлення про підозру, передбачений ст. 278 КПК України; випадки повідомлення про підозру, передбачені ст. 276 КПК України; зміст повідомлення про підозру ст. 277 КПК України.

Аналіз зазначених норм кримінального процесуального закону дає підстави вважати, що при розгляді скарги на повідомлення про підозру підлягає з`ясуванню виключно дотримання під час повідомлення про підозру положень глави 22 КПК України.

У ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 15.04.2021 за формою та змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України та містить у собі відомості, передбачені вказаною статтею, у тому числі містить зміст підозри та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , під час вручення повідомлення про підозру було дотримано вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинення кримінального правопорушення, які давали можливість дійти висновку про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Разом із тим, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з урахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом.

Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

До такого висновку слідчий суддя приходить з огляду на наступне.

Так, системний аналіз положень ст. 94 КПК України дає підстави стверджувати, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка доказів, наданих слідчому судді, здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності для доведення вини чи невинуватості особи, тобто з метою вирішення обвинувачення по суті, а лише в тій мірі, щоб встановити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

До того ж, згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» від 22.05.2014, «Гюзель Ердагез проти Туреччини» від 21.10.2008, «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «K.F. проти Німеччини» від 27.11.1997, «Волох проти Польщі» від 02.11.1996 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення (зокрема у рішеннях по справах «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 23.10.1994).

Тобто, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх об`єму, що є достатнім для засудження особи.

Обставини вчинення підозрюваною особою конкретних дій, наявність у діях складу кримінального правопорушення, доведеність винуватості особи чи спростування цього, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового провадження кримінального провадження.

Тобто, перед слідчим суддею не ставиться питання доведеності поза розумним сумнівом вини підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а лише вирішується питання щодо обґрунтованості підозри.

Як встановлено в ході судового розгляду, на час повідомлення ОСОБА_4 про підозру існували достатні факти та відомості, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 ймовірно причетний до вчинення інкримінованого правопорушення.

Зі змісту скарги вбачається, що як на підставу для скасування слідчим суддею повідомлення про підозру захисник ОСОБА_3 вказує про відсутність у діях його підзахисного ОСОБА_4 складу інкримінованого злочину, що, на його переконання, свідчить про необґрунтованість повідомлення про підозру, проте дані доводи свого підтвердження в результаті судового розгляду не знайшли та були спростовані стороною обвинувачення.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що стороною обвинувачення в ході повідомлення про підозру ОСОБА_4 було дотримано вимоги Глави 22 КПК України, а доводи сторони захисту про необгрунтованість повідомлення про підозру, з огляду на відсутніть складу інкримінованого злочину за ч. 4 ст. 191 КК України, його об`єктивної та суб`єктивної сторони, є такими, що підлягають вирішенню судом відповідно до ст. 368 КПК України під час ухвалення судового рішення при вирішенні обвинувачення по суті, тобто в результаті судового провадження кримінального провадження в суді першої інстанції, а тому скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 3, 9, 22, 26, 111, 276-279, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на повідомлення про підозру від 15.04.2021 у кримінальному провадженні №0000015 від 05.02.2021 за ч. 4 ст. 191 КК України відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів із дня її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1