Справа № 524/5279/21
Провадження № 1-кс/524/1754/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000898 від 07.06.2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000898 від 07.06.2021 року, яке погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_5 .
На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 07.06.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом незаконного поводження зі зброєю.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 07.06.2021 року о 17 годині 27 хвилин до Кременчуцького РУП звернувся громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що у ході конфліктної ситуації з маловідомим чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 відібрав в нього металевий предмет ззовні схожий на пістолет.

Протоколом огляду 07 червня 2021 року у ОСОБА_6 вилучено предмет ззовні схожий на пістолет ТТ з маркуванням НОМЕР_1 , 1955 року випуску та 7 набоїв, які знаходились в магазині.

Вказані речі постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №000898 та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

В клопотанні слідчий просить накласти арешт на предмет ззовні схожий на пістолет ТТ з маркуванням НОМЕР_1 , 1955 року випуску та 7 набоїв, які знаходились в магазині, обґрунтовуючи тим, що дані предмети є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для своєчасності виконання необхідних слідчих дій з даним речами виникла необхідність у накладені на них арешту.

Відповідно до витягу з ЄРДР створено слідчу групу у складі: заступника начальника СВ ОСОБА_7 , слідчих ОСОБА_4 , ОСОБА_8 .

Слідчий суддя, вислухавши думку слідчого, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходить до наступного.

Органом досудового розслідування за матеріалами правоохоронних органів здійснюється досудове розслідування за фактом незаконного поводження зі зброєю.

Протоколом огляду у ОСОБА_6 вилучено предмет ззовні схожий на пістолет ТТ з маркуванням НОМЕР_1 , 1955 року випуску та 7 набоїв, які знаходились в магазині, на які просить накласти арешт слідчий. З протоколу допита ОСОБА_6 встановлено, що у нього та невідомої особи виник конфлікт, який переріс в сутичку, у ході якої чоловік, що дістав з кишені предмет схожий на пістолет та направив його в бік ОСОБА_6 . Однак останньому вдалося вихопити з рук чоловіка предмет схожий на пістолет.

Пунктом 7 частини 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно п. 1 ч. 2 статті 170 КПК арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
За ч. 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Накладаючи арешт на вилучені протоколом огляду предмет ззовні схожий на пістолет ТТ з маркуванням DM 3635, 1955 року випуску та 7 набоїв, які знаходились в магазині, слідчим суддею враховано, що обіг зброї та бойових припасів унормований Порядком поводження зі зброєю, підстави і процедуру одержання спеціальних дозволів на її придбання, носіння і зберігання, наразі установлено Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 з наступними змінами, та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, які чітко визначають умови, за яких придбання, зберігання, носіння та інші дії щодо зброї санкціонуються державою.

На даний час слідчим не встановлено чи відносяться дані предмети до будь-якого виду зброї, існує реальна необхідність проведення відповідних експертних досліджень щодо встановлення належності об`єкту до вогнепальної зброї, холодної зброї, боєприпасів або конструктивно подібних до неї стріляючих виробів для прийняття відповідного рішення по даному факту.

Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження, пошкодження, знищення, перетворення, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, вважає за необхідне накласти арешт на дане майно з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких дій до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 167, 170-175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні №0000898 від 07.06.2021 року, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено протоколом огляду від 07.06.2021 року, а саме на: предмет ззовні схожий на пістолет ТТ з маркуванням DM 3635, 1955 року випуску та 7 набоїв, які знаходились в магазині, з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких дій до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку з метою збереження речових доказів.

Всі вищевказані речі залишити на зберігання в кімнаті збереження речових доказів Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області за адресою: м. Кременчук, вул. 29 вересня, 6.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та заінтересованим особам.
Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1