Справа №127/5453/21
Провадження №1-кс/127/2285/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділу поліції Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000021 від 05.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Відділу поліції Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000021 від 05.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів з метою збуту, а також передачу наркотичних засобів у місця позбавлення волі, при наступних фактичних обставинах.

ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів з метою збуту, а також передачу цих наркотичних засобів у місця позбавлення волі ув`язненому ОСОБА_7 , який утримується у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, буд. 2, 04.01.2021 у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час придбав два фольгових згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Після цього, 04.01.2021 до ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час зателефонував ОСОБА_7 , що утримується у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)», якому ОСОБА_5 повідомив про те, що придбав два згортка з порошкоподібною речовиною білого кольору. Тоді ОСОБА_7 попросив ОСОБА_5 05.01.2021 збути йому вказані два згортки з порошкоподібною речовиною шляхом їх передачі у місця позбавлення волі разом з продуктами харчування.

Надалі, 05.01.2020 приблизно 12 год. 10 хв. ОСОБА_5 , зберігаючи при собі вищевказані згортки, перевіз їх до вул. Брацлавської у м. Вінниці. Надалі, знаходячись за адресою: вул. Брацлавська, 3 у м. Вінниця, а саме поблизу магазину «Продукти», ОСОБА_5 зайшов у даний магазин разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою та придбав такі продукти харчування: яблука, сигарети та тюльку. Після чого, ОСОБА_5 переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», маючи при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, який було упаковано у фольгові згорттки, помістив їх у продукти харчування, а саме в пакунок з тюлькою.

В подальшому, ОСОБА_5 зберігаючи при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, що знаходився в продуктах харчування, перевіз його з метою передачі у місця позбавленні волі ув`язненому ОСОБА_7 до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 2, де на території установи виконання покарань приблизно о 13 год. 55 хв. оперативними працівниками Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» під час огляду передачі від ОСОБА_5 , що була адресована ОСОБА_7 , було виявлено два фольгових згортки, які знаходилися у пакунку з тюлькою.

Після чого, у ході проведення огляду місця події працівниками поліції у передачі ОСОБА_5 було виявлено та вилучено два фольгових згортки, в середині яких знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору, та які знаходилися серед продуктів харчування.

Згідно з висновком експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/102-21/186-МРВ від 06.01.2021, в наданій на експертизу порошкоподібній речовині, масою 0,7738 г. міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,5225 г.

06.01.2020 встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277 та 278 КПК України повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_5 06.01.2021 затриманий у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.
ОСОБА_5 06.01.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2021 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 05.03.2021.
Таким чином строк обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою спливає 05.03.2021 року, однак завершити досудове слідство до вищевказаного терміну не представляється можливим, оскільки для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, необхідно всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини вчинення підозрюваними дій, які інкримінуються їм як злочинні, та їм надати належну правову оцінку.
Вина підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: Протоколом огляду місця події від 05.01.2021; Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.01.2021; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.01.2020; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.01.2021; Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 06.01.2021; Рапортом працівників «Вінницька УВП №1»; Протоколом обшуку від 05.01.2021; Протоколом огляду місця події від 05.01.2021; Протоколом затримання ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України; Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.01.2021; Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_11 від 06.01.2021; Висновком експерта від 06.01.2021; Висновком експерта від 21.01.2021.

Беручи до уваги особу ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, вік підозрюваного, його матеріальний стан, відсутність місця роботи та джерел доходу, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлені досудовим розслідуванням обставини вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду(п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_5 усвідомлюючи міру покарання, яке йому загрожує може переховуватись як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи у суді; незаконно впливати на потерпілого та свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_5 перебуваючи на волі може вчиняти тиск на потерпілого та свідків з метою зміни їх показань під час досудового слідства, оскільки у матеріалах кримінального провадження наявні їх анкетні відомості; можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_5 перебуваючи на волі може вчинити інші злочини. Крім того, на даний час ОСОБА_5 ніде не працює, вагомих соціально стримуючих факторів немає, будь-яке джерело доходів відсутнє; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує.

Запобігти переліченим ризикам шляхом застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не представляється можливим. Застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 не буде сприяти виконанню, покладених на нього обов`язків та унеможливить дотримання розумних строків досудового слідства.

Враховуючи вищевикладене, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним вище ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, відсутність соціально стримуючих факторів. Тому у даному конкретному випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним у клопотання ризикам, тому слідчий просив продовжити строк тримання підозрюваного під вартою.

Прокурор клопотання підтримав та просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки заявлені ризики не зменшилися, а виконати необхідні слідчі та процесуальні дії у встановлений строк неможливо.

Захисник ОСОБА_4 просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки підозрюваний здійснював догляд за батьками, які є похилого віку. Крім того, батько підозрюваного являється інвалідом по зору 3-ї групи та має захворювання нирок, тому потребує постійного догляду.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку адвоката.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, що заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.
Згідно ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до п. 62 рішення «Боротюк проти України» ЄСПЛ в частині правозастосування ст. 5 Конвенції зазначив: «При цьому існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. Аналогічні висновки ЄСПЛ прийшов у рішеннях «Смірнова проти Росії», «Вренчев проти Сербії».
При цьому, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідність обґрунтування підстав обрання або продовжування запобіжного заходу, у Рішенні ЄСПЛ від 13.12.2007 року «Ткачов проти України» зазначив, що повторювання формальних підстав без будь-якої спроби продемонструвати, яким чином вони застосовуються відносно справи заявника, не може бути розцінено як «відповідні» та «достатні» підстави для застосування запобіжного заходу.
Окрім цього, слід враховуватип.63рішення ЄСПЛ «Свєршов протиУкраїни» також щодо правозастосування ст.5 Конвенції: «Із пункту 3 статті 5 Конвенції випливає, що зі спливом певного часу саме тільки подальше існування обґрунтованої підозри не може виправдовувати позбавлення свободи і що судові органи зобов`язані навести інші підстави для подовження строку тримання під вартою (див. справи "Яблонський проти Польщі" (Jablonski v. Poland), N 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року, та "І.А. проти Франції" (I.A. v. France), N 28213/95, Reports of Judgments and Decisions 1998-VII, п. 102).
А загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою викладено у правовій позиції ЄСПЛ у Рішення «Харченко проти України», згідно якої продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого та прокурора про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Однак, в своєму клопотанні прокурор фактично посилається лише на тяжкість можливого покарання, як чинник виникнення зазначених ризиків, що згідно зазначеної практики ЄСПЛ є недостатніми для тривалого тримання обвинуваченої під вартою.
При цьому, суд звертає увагу, що клопотання в порушення ч. 3 ст. 199 КПК України не містить конкретних обставин та доводів, які могли б свідчити про не зменшення наявних ризиків. В той же час, з урахуванням зазначеної вище практики ЄСПЛ, саме на прокурора покладається тягар доведення того, що ризики не зменшились і виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою. За відсутності таких доводів та доказів з боку обвинувачення, суд повинен виходити з того, що ступінь ризиків зменшується із спливом часу згідно ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а клопотання про продовження строку тримання під вартою в силу ч. 5 ст. 199 КПК України задоволенню не підлягає, оскільки прокурором не доведені обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Отже, в судовому засіданні прокурором не доведено неможливість, на теперішній час запобігти ризикам визначеним ч.1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, інші підстави для подальшого виправданого тримання особи під вартою не зазначені та не доведені, тому клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , слід задовольнити частково.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України, суд враховує встановлені в судовому засіданні обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, зокрема ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, проте доказами обґрунтованості підозри являються загалом пояснення свідків, протоколи ОМП та висновки експерта. При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний співпрацює зі слідством та надає покази про обставини вчинення кримінального правопорушення. ОСОБА_5 доглядає за батьками, які є похилого віку. Крім того, батько підозрюваного являється інвалідом по зору 3-ї групи та має захворювання нирок, тому потребує постійного догляду.
Отже лише тяжкість вчиненого злочину не може бути підставою для продовження тримання під вартою, без інших вагових підстав для такого виду запобіжного заходу, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, а також з урахуванням особи підозрюваного.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, судді, суду на визначений ними час;

-не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Встановити строк дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування, тобто до 06.04.2021 року.
Строк дії ухвали рахувати з моменту її проголошення.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Звільнити підозрюваного з під варти в залі суду.

Копію ухвали направити начальнику Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області для забезпечення виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя