Ухвала
09 червня 2021 року
м. Київ
справа № 641/7369/16-к
провадження № 51 - 2820 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 02 березня 2021 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд зазначеного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України(далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2 зазначеної статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність(ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, які є підставами для скасування судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак, всупереч вищевказаному прокурор у своїй касаційній скарзі, формально посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підстави, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК для скасування рішення апеляційної інстанції, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 412, 413 цього Кодексу не навів.
Натомість прокурор посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду та неналежну, на його думку, оцінку доказів, що відповідно до ст. 438 КПК не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Крім того, прокурор у касаційній скарзі формально зазначає, що апеляційний суд не дотримався вимог ст. 419 КПК, не надав оцінки усім доводам апеляційної скарги прокурора і без ґрунтовного аналізу доказів у кримінальному провадженні дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_4 . При цьому, скаржник у касаційній скарзі не наводить відповідного обґрунтування щодо незаконності мотивів та висновків, які зазначені апеляційним судом в ухвалі на спростування цих доводів, а також не вказує, які порушення допустив суд апеляційної інстанції при перевірці вказаних доводів і яким чином ці порушення могли перешкодити чи перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Також, як вбачається зі змісту касаційної скарги, прокурор вважає невмотивованим рішення апеляційного суду щодо відмови в задоволенні клопотання про дослідження доказів та повторного допиту потерпілого і свідків. Разом з тим, не наводить обґрунтованих доводів, у чому полягало порушення судом положень ч. 3 ст. 404 КПК, якою регулюється порядок безпосереднього дослідження апеляційним судом доказів.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин необхідно залишити без руху касаційну скаргу, надавши прокурору строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 02 березня 2021 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3