ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/472/21 Справа № 190/1399/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_7 засуджений вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2019 року за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, яке він вчинив протягом року після засудження за цією статтею, а тому призначена йому міра покарання не перевищує межу покарання, яка встановлена санкцією нового закону.
Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирішити питання про пом`якшення йому покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що злочин ним було вчинено без будь-якого умислу та без групи осіб.
Зазначив, що йому потрібно робити операцію на нирках, він має приступи епілепсії, ВІЛ та гепатит С.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судом першої інстанції наведені вимоги кримінального процесуального закону було дотримано.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до покарання у виді 2 років 10 днів позбавлення волі.

Обґрунтовуючи необхідність приведення зазначеного вироку у відповідність з вимогами закону, засуджений посилався на пом`якшення відповідальності за злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання.

Так, згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, яким внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема до диспозиції та санкції ч.2 ст.309 КК України.

Колегія суддів вважає, що оскільки призначене засудженому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.309 КК України не перевищує санкцію цієї статті, а внесені до її диспозиції зміни не змінюють правової кваліфікації злочину, інкримінованого засудженому, підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_7 та визначення покарання іншого виду або розміру у колегії суддів відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст.407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4