Справа № 183/3134/20
№ 1-кп/183/630/21

У Х В А Л А
23 червня 2021 року колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представників потерпілої ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И ЛА :
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
11.03.2020 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яке було вручено його дружині ОСОБА_11 . Того ж дня, підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.
12.03.2020 досудове розслідування за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відновлено, у зв`язку із встановленням місцезнаходження останнього та вручено повідомлення про підозру за вказаним фактом.
13 березня 2020 року під час здійснення досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжено судом.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, мотивуючи своє клопотання тим, що ризики передбачені п.1 ч. 1. ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання існують і на цей час, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, після вчинення інкримінованого злочину місце скоєння злочину покинув та переховувався від правоохоронних органів, тому існує реальна можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання у виді реального позбавлення волі у разі визнання його винним судом.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_10 проти заявленого клопотання заперечував, мотивуючи свою позицію тим, що його підзахисний має родину, яка потребує фінансового утримання, а тому просив змінити обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраний запобіжний захід на домашній арешт за адресою домоволодіння, яке належить на праві власності його дружині.
Прокурор заперечував проти заявленого клопотання про зміну запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки в нього хворіє батько.
Представники потерпілої - адвокат ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали клопотання прокурора, одночасно просили відмовити в заявленому клопотанні сторони захисту.
Потерпіла ОСОБА_9 , підтримала думку своїх представників.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, колегія суддів, вважає за необхідне в даному випадку продовжити дію виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, встановлена наявність ризику, що знаходячись на волі, усвідомлюючи, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватися від суду.
При цьому враховується, що у досудовому звільненні (справа «Смірнови проти Росії» (п. 59)), особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі "Вемгофф проти Німеччини".
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для тримання особи під вартою наявність із боку обвинуваченого таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання обвинуваченого під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим щодо ОСОБА_5 , під час обрання запобіжного заходу, який не зменшився і себе не вичерпав у менш обтяжливий спосіб, оскільки на даний час триває судовий розгляд і закінчити його з об`єктивних причин неможливо, а тому вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, та продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Що стосується клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд, вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, крім вищезазначених обставин, ще й в зв`язку з тим, що, захисником в своєму клопотанні не обґрунтовано та не зазначено взагалі підстав, які свідчать про зменшення ризиків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Обвинуваченому:
ОСОБА_5 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 04 липня 2021 року включно.
Копію ухвали направити для виконання командиру батальйону конвойної служби №1 ГУНП в Дніпропетровській області та начальнику Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)".
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.
Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_3
Суддя ОСОБА_2