Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5262/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №296/5262/19 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 26 листопада 2020 року відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:
зазначеною ухвалою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ст.286 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України закрито.
Процесуальні витрати віднесено на рахунок держави.
Речові докази вирішено у відповідності до ст.100 КПК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 на суму 116 326 грн. залишено без розгляду.
Відповідно до ухвали суду першої інстанції, згідно до обвинувального акту від 23.05.2019 ОСОБА_8 обвинувачується у наступному. Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.11.2010 близько 20 години, ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним транспортним засобом - автобусом марки «Kazora LС736», номерний знак НОМЕР_1 , та здійснюючи рух по проїзній частині вул.Київське шосе у м.Житомирі в напрямку від с Глибочиця в сторону центра міста, в порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України ОСОБА_8 проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, порушуючи вимоги п.13.1 зазначених Правил, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, в результаті чого здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , який рухався по вул. Київське шосе в попутному автобусу напрямку руху.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої поєднаної травми тіла у вигляді садна правої надбрівної ділянки, лінійного перелому потилочної кісти з переходом на основу черепу, геморагічного забою головного мозку важкого ступеню з ураженням черепно-мозкових нервів, крововиливу в додаткові пазухи носу, забою лівої легені, розриву селезінки, ускладненого розвитку внутрішньочеревної кровотечі та гемоперитонеумом (наявність близько 1100 мл крові та згортків в черевній порожнині), забою підшлункової залози, забою правої нирки з гематурією (наявність крові в сечі) та за очеревинних крововиливів, які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Так, необережні дії ОСОБА_8 , які виразились в порушенні вимог пунктів 2.3(6), 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження встановлених судом та кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині вирішення питання про процесуальні витрати, як незаконну, а своїм рішенням процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, у розмірі 10455 грн. 40 коп., стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 . При цьому, зазначає, що питання поняття та розподілу судових витрат в кримінальному провадженні, у тому числі пов`язані з залученням експерта, регулюються положеннями ст.ст.122, 124-126 КПК України. Вважає, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 598/1781/17 від 17.06.2020).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, погоджуються автори апеляційних скарг і ніким з можливих учасників процесу не оспорюються, а тому не перевіряються апеляційним судом
Разом з тим наявні підстави для зміни судового рішення відповідно до вимог п.3 ч.1ст. 409 КПК України.
Так, згідно до ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експертів.
Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання стягнення процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Оскільки ст.126 КПК визначено, що розподіл процесуальних витрат може бути вирішено й ухвалою суду, то у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат, про що зазначено у правових позиціях, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі 598/1781/17.
Так, згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17, КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при постановленні ухвали від 26 листопада 2020 року відносно ОСОБА_8 в порушення вимог ст.126 КПК України, прийняв рішення про віднесення процесуальних витрат за рахунок коштів Державного бюджету України, хоча витрати за проведення відповідних судових експертиз підлягали б стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 .
В даному випадку, недотримання судом норм ст.126 КПК України є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне, обґрунтоване рішення в частині відшкодування процесуальних витрат.
При цьому, як вбачається матеріалів кримінального провадження №296/5262/19, а саме обвинувального акту в зазначеному кримінальному провадженні розмір витрат на залучення експерта становить 10455 грн. 40 коп., і саме такий розмір процесуальних витрат прокурор просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі.

Разом з цим, безпосередньо в суді під час апеляційного розгляду провадження №296/5262/19, прокурором надано відповідні акти здачі та прийому висновків експерта та розрахунки вартості проведення судових експертиз у зазначеному кримінальному провадженні. Зокрема, у відповідності до акту №62 від 11.05.2012 здачі та прийому висновку експерта №62/232 вартість проведеної експертизи скала 938 грн.; акту №2403/18-25 від 06.12.2018 здачі та прийому висновку експерта - 2145 грн.; акту №6398 від 01.03.2016 здачі та прийому висновків експерта 768 грн.; акту №6354 від 01.03.2016 здачі та прийому висновків експерта 1536 грн.; акту №232 від 11.05.2012 здачі та прийому висновків експерта 469 грн.; розрахунку №19/10-6407 від 14.08.2012 2 353 грн. 32 коп.; розрахунку №19/10-3327 від 26.04.2012 1176 грн. 96 коп.; розрахунку №3/350 від 06.08.2012 477 грн. 40 коп.; розрахунку №3/346 від 06.08.2012 477 грн. 40 коп.

Таким чином, як встановлено судом апеляційної інстанції, загальна сума процесуальних витрат за проведення відповідних судових експертиз у кримінальному провадженні №296/5262/19 складає 10341 грн. 68 коп.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підлягають частковому задоволенню, в зв`язку з помилковим розрахунком процесуальних витрат, а ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення долі процесуальних витрат за проведення судових експертиз.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 26 листопада 2020 року відносно ОСОБА_8 - змінити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 10341 грн. 68 коп.
В решті ухвалу залишити без змін.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Судді :