Справа № 461/2281/21
Провадження № 1-кс/461/1765/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо
Керівник Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про продовження на два місяці строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.
Клопотання обґрунтовує тим, що на адресу Львівської місцевої прокуратури №1 надійшла копія запиту компетентних органів Російської Федерації про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до запиту та доданих документів компетентного органу Російської Федерації з`ясовано, що в провадженні слідчого департаменту МВС Російської Федерації перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.210, ч.3 ст.30 п.п. «а», «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.30 п.п. «а» ч.4 ст.228.1, п.п. «а», «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.30 ч.5 ст.228.1, ч.5 ст.228.1, п. «а» ч.4 ст.174.1 КК Російської Федерації. З огляду на закінчення двомісячного строку, встановленого ч.11 ст.584 КПК України для перевірки наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою, враховуючи те, що ОСОБА_4 перебуває в міжнародному розшуку з метою екстрадиції для притягнення до кримінальної відповідальності, а перебуваючи на волі може продовжувати переховуватись від правоохоронних органів, та для забезпечення подальшої його екстрадиції до Російської Федерації, просить клопотання задоволити.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, просила таке задоволити.
ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання заперечили. Вважають, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що на адресу Львівської місцевої прокуратури №1 надійшла копія запиту компетентних органів Російської Федерації про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до запиту та доданих документів компетентного органу Російської Федерації з`ясовано, що в провадженні слідчого департаменту МВС Російської Федерації перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.210, ч.3 ст.30 п.п. «а», «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.30 п.п. «а» ч.4 ст.228.1, п.п. «а», «г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.30 ч.5 ст.228.1, ч.5 ст.228.1, п. «а» ч.4 ст.174.1 КК Російської Федерації.
21.03.2016 органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено в розшук та 12.04.2017 обвинуваченого оголошено в міжнародний розшук з метою арешту та видачі.
Підставою для оголошення ОСОБА_4 в міжнародний розшук відповідно до постанови від 12.04.2017 є переховування від органів слідства, оскільки останній виїхав за межі Російської Федерації.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 Тверським районним судом м.Москви Російської Федерації 31.05.2017 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці з моменту його екстрадиції в Російську Федерацію чи його затримання на території Російської Федерації.
ОСОБА_4 затриманий 20.12.2020 о 20 год. 40 хв. під час здійснення прикордонного контролю в пункті пропуску «Краківець» при перевірці документів для виїзду з України в Республіку Польща в порядку ст.ст.282, 582 КПК України у зв`язку з перебуванням в міжнародному розшуку з метою арешту та екстрадиції, ініціатором якого є Російська Федерація.
Слідчим суддею Яворівського районного суду Львівської області 22.12.2020 в порядку ст.583 КПК України стосовно ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб з моменту затримання до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.
Інкриміновані ОСОБА_4 злочини за законодавством України кваліфікуються за ч.1 ст.255, ч.2 ст.15, ч.3 ст.307, ч.3 ст.209 КК України, які відповідно до положень ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк більше 1 року, тому є екстрадиційними, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності не закінчились, кримінальні правопорушення, за які розшукується особа, не належать до військових, не носять політичного характеру та не порушуються відповідно до положень ст.477 КПК України за заявою потерпілого.
На території України громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягується, стан здоров`я задовільний, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також з питань надання політичного притулку до ГУ ДМС України у Львівській області не звертався, паспортом громадянина України не документувався.
Екстрадиційний арешт за своїм змістом є заходом забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання особи під вартою але який застосовується лише з єдиною метою видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку (екстрадиція).
Порядок направлення запиту до іншої держави, порядок розгляду уповноваженим (центральним) органом України запиту іншої держави або міжнародної судової установи про таку допомогу і порядок виконання такого запиту визначаються КПК і чинними міжнародними договорами України (ст. 543 КПК України).
Відповідно до ст.1 Європейської Конвенції про видачу правопорушників, договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.
Видача правопорушників, відповідно до ч. 1 ст. 2 Європейської Конвенції про видачу правопорушників, здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі, або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням.
Забезпечення компетентними органами України виконання вимог ст. 1 вказаної Конвенції можливо лише в разі застосування до особи запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.01.2021 стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації строком на 60 діб до 29 березня 2021 року включно.
Згідно ч.1 ст.584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Частинами 10 та 11 статті 584 КПК України визначено, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Відповідно до ч.8 ст.584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
На дотримання встановлених чинним законодавством норм при вирішенні питань, пов`язаних з позбавлення особи свободи, наголошується і в ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (ч. 1 п. f) : Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: п. f) законний арешт або затримання особи, здійснені з метою запобігання її незаконному виїзду в країну, чи особи, щодо якої вживаються заходи з метою депортації або екстрадиції.
Слідчий суддя виходить з того, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до ОСОБА_4 , суд не вивчає питання його винуватості, наявності відповідних доказів та тим паче не вирішує питання про звільнення особи від покарання призначеного вироком суду іноземної держави, а лише перевіряє наявність відповідних документів органів досудового слідства іноземних держав, які підтверджують факт підозри або обвинувачення особи у вчиненні злочину, а також її перебування у розшуку.
Слідчий суддя враховує в даному випадку достатність належних та допустимих доказів, доданих до клопотання та передбачених ч.2 ст.584 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу перебуває в міжнародному розшуку, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі засудження, а також ті обставини, що ОСОБА_4 переховується від органів слідства Російської Федерації, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає екстрадиції, відсутністю обставин, які гарантують запобігання втечі особи, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі особа намагатиметься уникнути видачі та в подальшому притягнення його до кримінальної відповідальності на території Російської Федерації, що в свою чергу перешкодить виконанню Україною запиту про його екстрадицію (ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України).
З огляду на закінчення двомісячного строку, встановленого ч.11 ст.584 КПК України для перевірки наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою, враховуючи те, що ОСОБА_4 перебуває в міжнародному розшуку з метою екстрадиції для притягнення до кримінальної відповідальності, а перебуваючи на волі може продовжувати переховуватись від правоохоронних органів, та для забезпечення подальшої його екстрадиції до Російської Федерації, наявністю достатніх підстав для подальшого його продовження, які не відпали на даний час, оскільки ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшився, рішення про його видачу компетентним органам Російської Федерації на даний час не прийнято та фактична передача особи не здійснена, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки особи, а також запобіганню втечі та забезпечення в подальшому її екстрадиції, клопотання підлягає до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 197, 199, 584 КПК України, ст.ст.1, 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року, слідчий суддя,-,
клопотання керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_7 - задоволити.
Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, на 60 днів, тобто до 23 травня 2021 року включно.
Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_4 в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_7 .
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1