490/73/15-к 20.07.2021
н/п 1-кп/490/388/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/73/15-к
У Х В А Л А

19 липня 2021 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час розгляду у судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005012 від 07.09.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 9, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.4 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 9, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.4 ст.187 КК України.

16.07.2021 року до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшло клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .. В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначила, що ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились, а обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні та не дасть можливості запобігти даним ризикам.

Прокурор дане клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала та просила змінити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора заперечував.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 залишив вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступного.

Відповідно до Закону України від 13.04.2020 року "Про внесення зміни до пункту 205 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Оскільки на території України встановлено карантин, головуюча по справі суддя ОСОБА_8 перебуває у щорічній відпустці (наказ від 16.06.2021 року №44-о/с), а суддя ОСОБА_9 , яка входить до складу колегії суддів, зайнята в іншому судовому процесі, беручи до уваги, що до закінчення строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 неможливо розглянути клопотання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначеним колегіальним складом суду, суд приходить висновку про необхідність вирішення питання щодо строків застосування запобіжного заходу суддею колегії суддів ОСОБА_1 одноособово.

Так, під час проведення досудового розслідування ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.09.2014 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово продовжувались судом, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.05.2021 року до 20 липня 2021 року.

Відповідно ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Водночас, ст.17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

На думку суду, обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_3 , і щодо якого останньому органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення. Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинах, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_3 офіційно не працює та не має інших джерел доходів, зареєстрований та проживає в іншому населеному пункті, неодружений, малолітніх дітей на утриманні не має, що вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а також стан його здоров`я (відсутність даних щодо неможливості перебування в умовах ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" за станом здоров`я).

Клопотання захисника ОСОБА_6 , яке підтримав обвинувачений ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу, приймаються судом до уваги виключно як характеризуюча обвинуваченого обставина, але з врахуванням наявних ризиків та суспільного інтересу не враховуються, як безумовна підстава для зміни раніше обраного запобіжного заходу.

Відтак, суд, керуючись ст.ст.179, 194 КПК України, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, вважає за необхідне залишити ОСОБА_3 без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк на 30 діб, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт слід відмовити.

Доводи захисника ОСОБА_6 в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора суд відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, необхідних для продовження тримання під вартою, та зводяться лише до незгоди з клопотанням прокурора.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.177, 178, 183, 194, 197, 331 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" строком на 30 днів, а саме до 17 серпня 2021 року включно.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1