н/п 1-кс/953/6566/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження № 0000062 від 18.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 25.03.2021 року про накладення арешту на нерухоме майно шляхом заборони його відчуження, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , а саме: квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 18.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за заявою ОСОБА_6 , за фактом того, що посадова особа однієї із дільниць комунального підприємства вимагає у нього неправомірну винагороду за виконання рішення суду в частині реєстрації місця проживання та за сприяння у безперешкодній приватизації у приватну власність квартири, яке перебуває у користуванні заявника.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 на постійній основі обіймає посаду в КП «Жилкомсервіс», пов`язану з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функціями, якими він наділений повноважним органом, а відповідно є службовою особою. В лютому 2021 року, ОСОБА_5 маючи злочинний умисел, спрямований на одержання шляхом вимагання неправомірної вигоди для себе за вчинення дій в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а саме для того щоб ОСОБА_6 , безперешкодно користувався квартирою та у подальшому мав можливість здійснити її приватизацію), з використанням свого службового становища прохав надати неправомірну вигоду шляхом вимагання.
30 червня 2021 року о 10.03 год. ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває наступне нерухоме майно: квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
На підставі вищевикладеного, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки ч.3 ст. 368 КК України передбачено як виду покарання у вигляді конфіскації майна. Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, забезпечення конфіскації майна як виду покарання виникла необхідність в накладенні арешту на нерухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 .
З огляду на наявність достатність підстав вважати, що існує реальна загроза відчуження нерухомого майна у найкоротші строки, розгляд даного клопотання слідчий просить проводити без повідомлення ОСОБА_5 .
Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання просив задовольнити. Його неявка в судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Власник майна у судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено, та підтверджується витягом з ЄРДР №0000062, що в провадженні СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 18.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно підпадає під наступні критерії, а саме: підлягає конфіскації майна, як виду покарання; може виступати у вигляді забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову). Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження № 0000062 від 18.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно шляхом заборони його відчуження, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , а саме:
квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1