КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/531/21
Провадження № 1-кс/534/213/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника особи, у володінні якої перебуває арештоване майно, ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,застосованого у кримінальному провадженні № 0000108 від 01.04.2021,

у с т а н о в и в:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся ОСОБА_4 із клопотанням з проханням скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 02.04.2021, у кримінальному провадженні за № 0000108 від 01.04.2021 на транспортний засіб «МАЗ» модель «64299», 1990 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 ; зобов`язати посадових осіб відділення поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області повернути транспортний засіб «МАЗ» модель «64299», 1990 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 .
Клопотання мотивовано тим, що при внесенні в ЄРДР, органом досудового розслідування не правильно кваліфіковано подію кримінального правопорушення, огляд автомобіля проводився без дозволу власника, зміст протокол огляду не відповідає фототаблицям, доданим до нього, судом не враховано пояснення ОСОБА_4 , що за допомогою арештованого автомобіля він здобував засоби існування, що було єдиним джерелом доходу для потреб сім`ї.
Представник особи, у володінні якої перебуває арештоване майно, ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив слідчого суддю задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, у зв`язку з безпідставністю.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що він є сусідом ОСОБА_8 , який пообіцяв ОСОБА_9 , що завезе грунт, машину-дві. Потім передзвонив і сказав, що йому інкримінують крадіжку землі. Свідок вважає, що ОСОБА_8 не вчиняв злочину. Склад сім`ї: є двоє дітей.
Дослідивши матеріали справи за вищевказаним клопотанням, заслухавши пояснення учасників справи, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, дійшов наступних висновків.
Ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 02.04.2021 (справа № 534/531/21, провадження № 1-кс/534/139/21) клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 про арешт майна - задовольнити частково. Накладено арешт на автомобіль марки «МАЗ» модель «64299», 1990 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , вилучений у ході огляду місця події 31.03.2021 до моменту проведення судово-трасологічної експертизи згідно постанови від 01.04.2021. Місцем зберігання арештованого майна автомобіля марки «МАЗ» модель «64299», державний номерний знак НОМЕР_1 , визначено територію майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська області, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6. В іншій частині клопотання відмовлено.
Указане рішення суду мотивовано, зокрема, тим, що під час обшуку відбувається примусова дія, зокрема така як проникнення, під час якого відбувається обстеження житла чи іншого володіння особи і реалізовується мета самого обшуку та можливе обмеження конституційних прав людини.

З урахувань зазначеного під проникненням слід розуміти фізичне усунення перешкод (відкриття дверей, проникнення на територію, проникнення у середину житла чи іншого володіння особи тощо).

У відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. Під час проведення огляду, 31.03.2021, було оглянуто місце події, зокрема ділянка місцевості, котра розташована з правої сторони від залізничного переїзду Т1736 паралельно вул. Строни в м. Горішні Плавні Полтавської області. На правому краю проїзної частини був розташований автомобіль марки «МАЗ» модель «64299», 1990 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 . Кузов даного вантажного автомобіля не має тентування, закритої конструкції. Та вбачається за можливе здійснити поверхневий огляд як самого автомобіля, так і його кузову за допомогою будь-яких підручних засобів без фізичного проникнення до середини даного вантажного автомобіля.

У контексті зазначеного, огляд вищезазначеного транспортного засобу не був проведений з порушенням вимог КПК України.

Відомості про подію, що сталася 31.03.2021 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.04.2021 за №0000108 за ч.1 ст.239-1 КК України, що має назву «Незаконне заволодіння ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) земель», та в подальшому перекваліфіковано прокурором на ч.2 ст.239-1 КК України. До компетенції слідчого судді не входило надання відповідей на питання чи є в діях ОСОБА_4 кримінально каране посягання на незаконне заволодіння ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) земель у рамках кримінального провадження, або ж наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-4 КУпАП. Ці питання вирішуються у іншій площині, та не стосуються арешту майна, на яке прокурором подано клопотання.

Слідчий суддя врахував те, що органом досудового розслідування призначено судово-трасологічну експертизу та на вирішення експерту поставленні питання, передбачені у постанові про призначення даної експертизи. Тому користування автомобілем марки «МАЗ» модель «64299», державний номерний знак НОМЕР_1 , до моменту проведення згаданої експертизи унеможливить її проведення та нівелює мету її призначення.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З доданих до клопотання документів вбачається, що вилучене майно має значення речового доказу для кримінального провадження, що підтверджується постановою від 01.04.2021 постановленою дізнавачем СД ВП Кременчуцького РУП ОСОБА_11 .

Метою застосування арешту у даному випадку є відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Окремо слідчий суддя наголошує, що за приписами ст.96-1 КК України передбачена спеціальна конфіскація за вчинення кримінально-караного діяння передбаченого ст. 239-1 КК України.

Слідчий суддя зауважив, що стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання, врахував, що приписи статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

До клопотання про скасування арешту майна ОСОБА_12 додано документи (а.с. 3-7), відповідно до яких він має на утриманні разом із дружиною ОСОБА_13 , дочку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пасинка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_4 єдиним джерелом доходу, яким він забезпечує сім`ю, є виконання різних послуг з перевезення за допомогою арештованого автомобіля. Слідчий суддя не бере до уваги відомості з ДРФОПП про суми виплачених доходів ОСОБА_12 , оскільки ця інформація стосується минулого 2020 року (а.с. 14). Однак слідчий суддя враховує довідку, видану його дружині - ОСОБА_17 (а.с. 8), щодо нарахованої їй заробітної плати лише в межах 2021 року за січень, березень, лютий, яка в середньому на 1 місяць становить (9608 грн.+ 9917,76 грн.+ 9917,76 грн.) = 9838,50 грн. Тобто на сім`ю, що складається з п`яти членів, щомісячно у середньому залишається 1967,70 грн. З урахуванням життєвого досвіду та математичних підрахунків, у контексті порушених питань заявником перед слідчим суддею, слідчий суддя вважає вкрай недостатнім розмір заробітку тільки дружини заявника для забезпечення належного рівня матеріального забезпечення цієї сім`ї.
Поряд із наведеними обставинами слідчий суддя враховує наступне.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Приписи статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що 01.04.2021 призначено органом досудового розслідування судова трасологічна експертиза. 05.04.2021 судовий експерт ОСОБА_18 , якому доручено проведення цієї експертизи, заявив клопотання відповідно до ст. 69 КПК України про необхідність проведення огляду заарештованого автомобіля та надати колеса для автомобіля після його огляду.

Прокурор у судовому засіданні, надаючи пояснення слідчому судді, не навів поважних причин, чому тривалий час (більше двадцяти днів) не розглянуто клопотання експерта, та не забезпечено, таким чином, ні органом досудового розслідування, ні процесуальним керівником умов, зазначених у клопотанні. Прокурор лише пояснив, що на виконання вимог клопотання експерта з часу його оформлення (05.04.2021) є 45 днів.

З урахуванням пояснень прокурора, слідчий суддя до вищенаведеного вважає за необхідне додати, що у відповідності до ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Таким чином, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна має тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст.368 КПК України).

За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині першій статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Поряд із цим, відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, арештом суттєво обмежується конституційне право особи на власність, а у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 на право мирного володіння майном.
Слідчий суддя дійшов висновку, що заявник довів, а прокурор, слідчий, водночас, не спростували відсутність потреби у подальшому застосуванні арешту вищевказаного автомобіля.

Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.170,174,372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, застосованого у кримінальному провадженні № 0000108 від 01.04.2021, задовольнити повністю.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 02.04.2021, у кримінальному провадженні за № 0000108 від 01.04.2021 на транспортний засіб «МАЗ» модель «64299», 1990 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 .

Зобов`язати посадових осіб відділення поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області повернути транспортний засіб «МАЗ» модель «64299», 1990 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 05.05.2021
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Ухвала суду набрала законної сили.

Помічник судді ОСОБА_19

Копію засвідчено