Справа № 643/3912/21
Провадження № 1-кс/643/1137/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.03.2021 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004998 від 01.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

встановив:
Слідчим відділом Харківського районного управління № 2 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яким встановлено, що невстановлені особи шляхом шахрайських дій здійснили відчуження та реєстрацію речових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , чим ОСОБА_4 спричинено матеріальну шкоду.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що вказана квартира є предметом злочину та право власності на неї може перейти до третіх осіб, тому з метою недопущення перереєстрації права власності, просить та накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування, з забороною органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не обмежуючись Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , клопотання розглянути без повідомлення власника з метою забезпечення арешту майна. До клопотання прокурором додано заяву, в якій він клопотання підтримав та просив судовий розгляд провести за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вказану норму закону та те, що повідомлення підозрюваного, його захисника та інших власників майна про розгляд судом клопотання про арешт майна може призвести до його відчуження, слідчий суддя розглянув клопотання без їх повідомлення.

Дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є, крім іншого, запобігання можливості його відчуження, а метою, наряду з іншим, забезпечення кримінального провадження.

З листа УСБУ в Харківській області вбачається, що 16.11.2020 державний реєстратор Полково-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_6 на підставі підробленого договору купівлі-продажу від 29.09.1999 здійснив реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що у серпні 1999 року останнім придбана квартира за адресою: АДРЕСА_4 , та з того часу вказаний об`єкт нерухомості перебував у його приватній власності. В подальшому, у 2001 році ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_7 , з якою перебував у шлюбі до 2008 року, коли останній було розірвано. Так, протягом 2001-2007 року ОСОБА_4 мешкав разом з ОСОБА_7 у вказаній квартирі, а після розлучення ОСОБА_4 змінив місце мешкання, залишивши ОСОБА_7 мешкати у зазначеній квартирі.

Повноважень щодо відчуження зазначеної квартири ОСОБА_7 чи будь якій іншій особі не надавав, та в цілому з 2008 року ОСОБА_4 жодного разу не спілкувався та не бачився з ОСОБА_7 . Однак, нещодавно ОСОБА_4 стало відомо, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_5 , яка є його колишньою тещою (матір`ю ОСОБА_7 ). При цьому, в інтересах ОСОБА_5 , на підставі відповідної довіреності, діяла саме ОСОБА_7 . Підставою реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості за ОСОБА_5 став договір купівлі-продажу укладений начебто між останньою та ОСОБА_4 у 1999 році в м. Києві. Як зазначає ОСОБА_4 , жодних договорів купівлі продажу з приводу передачі права власності на вказану квартиру він не укладав та не підписував, а у м. Києві взагалі був лише один раз на початку 1990 років, коли ще мешкав у м. Брянка. Договір купівлі-продажу, серія номер: АВВ №320782, який начебто укладений ОСОБА_4 , у якості продавця, та ОСОБА_5 , у якості покупця, з приводу продажу належної ОСОБА_4 квартири, який начебто посвідчено приватним нотаріусом м. Києва у 1999 році, він не укладав, а підпис виконаний від його імені не належить йому. При цьому, ОСОБА_4 зазначає, що після розлучення технічний паспорт, договір купівлі-продажу на вказану квартиру від 1999 року на його ім`я, залишалися у ОСОБА_7 .

При цьому у вказаному договорі зазначено, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце мешкання у м. Києві, що також не відповідає дійсності, про що свідчить відсутність відповідних записів у паспорті громадянина України на ім`я останнього.

Згідно до скан-копії договору АВВ №320782, прикріпленого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором, вбачається останній було укладено 29.09.1999 у м. Києві між ОСОБА_4 у якості продавця та ОСОБА_5 у якості покупця, та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, з ціною предмету договору 21000,00 грн.

Крім того, однією з підстав внесення відповідних відомостей держаним реєстратором до Державного реєстру речових прав є довідка про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів №1089445, скан-копія якої приєднано реєстратором до реєстру, виданої КП «Харківське міське БТІ», щодо вказаної квартири, у якій зазначається, що власником квартири є ОСОБА_4 та остання видана на підставі заяви ОСОБА_5 від 08.10.2020, а не власника на той момент. Таким чином вбачається, що довідка видана особі, яка на момент її видачі не є власником майна і є порушенням ЗУ «Про захист персональних даних».

В подальшому вказаний договір АВВ №320782 надано ОСОБА_7 , яка діяла від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності, реєстратору Полково-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_6 для реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості за ОСОБА_5 .

Так, до Державного реєстру прав на нерухоме майно було долучено копію довіреності від 05.10.2020, яка зареєстрована в реєстрі за №3143 та посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , якою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уповноважила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії з питань проведення державної реєстрації прав власності на належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний у якості свідка реєстратор Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_6 підтвердив вищевикладені обставини, зазначивши, що відповідна особа, за довіреністю, яка діяла в інтересах ОСОБА_5 надала йому для проведення реєстрації оригінал договору АВВ №320782, який після проведення реєстраційних дій було повернуто останній.

Однак, згідно до повного витягу з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів бланк АВВ №320782 видано, отримано та використано при здійснення нотаріальних дій приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу ОСОБА_9 , в той час коли зареєстрований договір купівлі-продажу, на підставі якого право власності було зареєстровано за ОСОБА_5 , фактично посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , тобто на підставі завідомо підробленого документу.

Згідно до відповіді на попередній офіційний запит приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу ОСОБА_9 вбачається, що останньою було отримано та фактично використано нотаріальний бланк АВВ №320782 для оформлення договору купівлі продажу квартири у м. Геніческ, який укладено між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Таким чином, слідчий суддя вважає доведеним, що правові підстави для накладення арешту на квартиру підтверджуються копіями матеріалів кримінального провадження, доданими до клопотання.

Як передбачено ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення… .

В клопотанні прокурором доведена необхідність накладення арешту на квартиру з забороною розпорядження нею, так як присутній ризик відчуження майна, передбачений абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, крім того, судом враховується можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вимоги, викладені прокурором у прохальної частини клопотання щодо зборони органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно… та іншим органам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо арештованого майна, виходять за межі, визначені ст. 170, ч. 5 ст. 173 КПК України. Крім того, сама по собі заборона відчуження та розпорядження передбачає неможливість реєстрації (скасування) права власності. В частині заборони користування квартирою слідчий суддя відмовляє, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження порушить права та законні інтереси дійсного власника майна.

Отже, клопотання підлягає задоволенню в частині заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири та розпоряджатися нею.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

постановив:
Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири та розпоряджатися нею.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1