Справа № 487/23/20
Провадження № 1-кс/487/3036/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000984 щодо відмови в задоволенні клопотання постановою від 19.05.2021 року, -
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на рішення слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000984 щодо відмови в задоволенні клопотання постановою від 19.05.2021 року. У поданій скарзі ОСОБА_3 просив скасувати оскаржувану постанову та зобов`язати слідчого вжити необхідних заходів щодо продовження строку досудового розслідування.
Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні.
Слідчий у судове засідання не з`явився, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали за скаргою, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Строк досудового розслідування, згідно ч. 4 ст. 219 КПК України, може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини третьої цієї статті; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Згідно ч. 1 ст. 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219КПК України, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 294 КПК України, строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.
Згідно ч. 1 ст. 2951 КПК України, у випадках, передбачених статтею 294 КПК України, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.
У клопотанні про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру, згідно ч. 2 ст. 2951 КПК України зазначаються: 1) найменування (номер) кримінального провадження; 2) всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведені під час кримінального провадження; 3) обставини, що перешкоджали здійснити інші необхідні процесуальні дії раніше; 4) строк, необхідний для проведення або завершення процесуальних дій; 5) інші відомості, що обґрунтовують необхідність продовження строку досудового розслідування.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання. При цьому слідчий, прокурор зобов`язані зазначити у відповідному клопотанні найкоротший строк, достатній для потреб досудового розслідування.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
За змістом ч. 1 ст. 223 КПУК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Отже, із системного аналізу ст.ст. 220, 223 та 303 КПК України вбачається, що законодавець передбачає право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому.
Перевіркою матеріалів встановлено, що 19.05.2021 року постановою слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про погодження з прокурором та звернення до слідчого судді з клопотання про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 06.12.2019 року за №0000984 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 367 КК України.
Клопотання, за результатами розгляду якого слідчим було винесено оскаржувану постанову, не містило в собі посилання на ініціювання потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій, а полягало у вимозі погодити з прокурором продовження строку досудового розслідування та отримати у слідчого судді ухвалу про продовження строку досудового розслідування.
Таким чином, постанова слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 від 19.05.2021 року у кримінальному провадженні №0000984 від 06.12.2019 року, не є постановою про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій в розумінні ст. 223 та ст. 330 КПК України, отже не підлягає оскарженню на досудовому розслідуванні.
Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, оскільки слідчим, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності, прийняте рішення про відмову задоволення клопотання про проведення процесуальної дії, яка не є слідчою (розшуковою), оскаржувана постанова відповідає ст. 110 КПК України, містить, у тому числі, зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, у задоволені скарги ОСОБА_3 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 22, 24, 26, 28, 40, 56, 110, 219, 220, 221, 223, 294-2951, 303-307, 309, 370, 372, 376 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000984 щодо відмови в задоволенні клопотання постановою від 19.05.2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 15.07.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1