ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5417/18 Номер провадження 11-сс/814/538/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення апеляційного суду в м. Полтава кримінальне провадження№ 0000352 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 03 червня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Семенівка Полтавської області, громадянина України, одруженого, виконуючого обов`язки директора державного підприємства державний шовкорадгосп «Хорольський», зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

задоволено частково клопотання слідчого групи слідчих відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_9 , про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_7 строком на 2 місяці з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Приймаючи дане рішення слідчий суддя зазначив, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і запобігання ризиків передбачених ст. 177 КПК України до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На вказану ухвалу суду, прокурор подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали слідчого судді, постановлення нової ухвали, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 25.10.2020 року обраний депутатом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області восьмого скликання та є депутатом місцевої ради на даний час, а отже повідомлення про підозру вручене ОСОБА_7 неуповноваженою особою, а саме слідчим СУ ГУ НП в Полтавській області необхідно вважати таким, що не відбулося, стадію притягнення до кримінальної відповідальності такою, що не здійснена, а як наслідок ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000352 від 22.07.2017, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст.191, ч. 2 ст. 367 КК України.

З матеріалів провадження та повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_7 25.10.2020 року обраний депутатом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області та є депутатом місцевої ради на даний час, а тому повідомлення про підозру даній особі здійснюється в особливому порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 480,481 КПК України, відповідно до яких письмове повідомлення про підозру депутату місцевої ради здійснюється Генеральним прокурором, його заступником та керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею були залишені поза увагою, а отже доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є обгрунтованими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК письмове повідомлення про підозру депутату місцевої ради здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.

Згідно із ст. 276 КПК процедура здійснення повідомлення про підозру включає складання письмового повідомлення про підозру, його підписання та вручення підозрюваному уповноваженою особою.

Частина 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для цілей ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «звинувачення» визначається як офіційне повідомлення, надане особі виключно компетентним суб`єктом, про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (справа «Девеер проти Бельгії» (заява № 6903/75, рішення від 27 лютого 1980 року, § 46).

Загальні положення, що регулюють процедуру повідомлення про підозру, містяться в главі 22 КПК, згідно з якими письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором (ч. 1 ст. 277 КПК). Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу прокурором у кримінальному провадженні є особа, яка обіймає посаду, передбачену ст.15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.

Водночас у ст. 276 КПКзазначено, що особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. Визначення правової природи цих дій і встановлення кола суб`єктів, які уповноважені на їх вчинення, має важливе практичне значення для об`єктивації гарантій незалежності особи, щодо якої здійснюється особливий порядок повідомлення про підозру.

У постанові від 11 грудня 2019 року Велика Палата Верховного Суду (справа

№ 536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19) зробила висновок щодо застосування норм права, які стосуються вручення підозри спеціальним суб`єктам, та зауважила, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на етапи: 1) прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру. Цей етап передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 КПК, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення; 2) об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи, щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст. 277 КПК, та його підписання; 3) доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі ст. 278 КПК. На цьому етапі також здійснюється повідомлення прав підозрюваному, де в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (ч. 3 ст. 276 КПК).

За приписами ст. 480 КПК депутат місцевої ради належить до категорії осіб, щодо яких здійснюється особливий порядок кримінального провадження, а відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 481 КПК письмове повідомлення про підозру депутата місцевої ради здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень. Особливий порядок здійснення повідомлення про підозру депутатам місцевих рад є однією з визначених законом гарантій депутатської діяльності, які мають публічно-правове призначення та служать засобом захисту від необґрунтованого притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у вищевказаному рішенні, виключно Генеральний прокурор, його заступник або керівник відповідної регіональної прокуратури перевіряють підстави для повідомлення депутату місцевої ради про підозру, складають та підписують її текст, а також можуть повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру. Письмове повідомлення про підозру, яке передбачає погодження та подальше підписання такого процесуального документа, може здійснюватися лише Генеральним прокурором, його заступником або керівником відповідної регіональної прокуратури, це повноваження є винятковим і не може бути передоручене іншим особам. Однак вони можуть доручити вручення прийнятого (складеного) та підписаного ними повідомлення про підозру суб`єкту, уповноваженому здійснювати процесуальні дії у конкретному кримінальному провадженні.

Зазначені гарантії здійснення депутатом місцевої ради своїх повноважень кореспондуються з тими, що визначені ч. 1 ст. 31 Закону України від 11 липня 2002 року № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» (в редакції від 21 грудня 2016 року, чинній на момент повідомлення про підозру засудженій), де встановлено, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення депутату місцевої ради може бути здійснено Генеральним прокурором, заступником Генерального прокурора, керівником відповідної регіональної прокуратури.

Вищезазначені норми права є імперативними з абсолютно і недвозначно визначеними вимогами до службових осіб правозастосовних органів. Вони чітко і категорично регламентують поведінку учасників кримінальних процесуальних відносин і не підлягають розширеному тлумаченню щодо повноважень і компетенції осіб, які діють від імені держави під час притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності. Таке врегулювання не залишає особі, яка застосовує ці норми, можливостей для вільного розсуду, а їх неправильне застосування призводить до того, що письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення спеціальному суб`єкту здійснюється всупереч вимогам КПК неповноважною особою, тобто до порушення встановленого законом порядку.

Повноваження на здійснення повідомлення про підозру спеціальних суб`єктів, визначених у ст. 480 КПК, щодо складання та підписання підозри в інкримінованому особі злочині належать лише прокурорам, названим у ст. 481 цього Кодексу.

Порушення порядку повідомлення про підозру ОСОБА_7 призвело до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у ст. 2 КПК, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

Правовим наслідком повідомлення про підозру ОСОБА_7 неуповноваженою на те особою, є не притягнення його до кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом. Тобто ОСОБА_7 не було притягнуто до кримінальної відповідальності та він не набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні через нездійснення (нереалізації) органом досудового розслідування в кримінальному провадженні етапу (стадії) притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри.

Слідчий, прокурор не мають право ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав.

Враховуючи, що в матеріалах справи фактично відсутнє повідомлення про підозру ОСОБА_7 , запобіжний захід стосовно даної особи не може бути застосований, а тому ухвала слідчого суддя підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого суді Октябрського районного суду м.Полтава від 03 червня 2021 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу.

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_10 .