ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/955/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 629/2371/21 (провадження 1-кс/629/434/21) Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 травня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000134 від 02.05.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 травня 2021 року задоволено клопотання слідчого Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000134 від 02.05.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), строком на 60 діб, до 07 години 10 хвилин 30 червня 2021 року.
Не погодившись із ухвалою слідчого судді адвокат підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_7 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його фактичного місця мешкання. В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилається на постановлення ухвали без врахування всіх обставин справи та недоведеність слідчим та прокурором реальної можливості настання зазначених в клопотанні ризиків і можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений в клопотанні. Вважає, що відносно підозрюваного доцільно обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде достатнім для виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків і співрозмірним вчиненому ним кримінальному правопорушенню.
Сторони в судове засідання не з`явились, були відповідно до вимог ст.ст.135,136 КПК України належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Від захисника надійшла телефонограма з проханням проводити розгляд справи за її відсутності. Прокурор також подав заяву про зайнятість в інших справах та розгляду скарги за його відсутністю.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Лозівського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000134 від 02.05.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
02 травня 2021 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
03 травня 2021 року, слідчий відділу поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання слідчий посилався на тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, а також відомості стосовно особи підозрюваного, який є особою раніше неодноразово судимою, не одруженою та тимчасово не працюючою, слідчий вважав, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, а також продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється та незаконно впливати на свідка, обгрунтовуючи ризики тим, що злочин, який інкримінуються ОСОБА_6 є особливо тяжким, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що дає достатні підстави для існування ризику переховування. Враховуючи що підозрюваному відомі анкетні дані свідків та їх місце мешкання, він може здійснювати на нього незаконний вплив, спонукаючи відмовитись від раніше даний свідчень Також він може перешкоджати іншим шляхом, не з`являючись до слідчого, прокурора чи суду та необгрунтовано затягувати досудове розслідування. Підозрюваний неодноразово судимий, в тому числі за вчинення нанлогічних злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив інший особливо тяжкий злочин, пов`язаний з застосуванням насильства, що свідчить про його небажання припиняти злочинну діяльність. Законних джерел заробітку він не має, а тому, перебуваючи на свободі, може продовжити свою злочинну діяльність і вчиняти нові кримінальні правопорушення . Посилаючись на вищевикладене, слідчий вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та просив обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обираючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважавобґрунтованою повідомлену йому підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яка підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме рапортом оперативного чергового про вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місцевості та трупа від 02.05.2021 року та вилученими в ході нього речовими доказами; протоколом затримання підозрюваного в порядку ст. 208 КПК та вилученими в ході нього речовими доказами; показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протоколом допиту підозрюваного; протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 ; довідкою з Лозівського МРВ ХОБСМЕ.
Також суд вважав встановленими та доведеними ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за який Законом визначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, тому знаходячись на волі, усвідомлюючи можливість отримання реального покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, може переховуватись від слідства та суду; з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом не з`явлення за викликом до органів розслідування та суду, а також необґрунтовано затягувати строк розгляду кримінального провадження у суд чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.
Врахувавши всі підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України та ч. 4 ст. 183 КПК України: відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, слідчим суддею обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки інкримінований йому злочин, є злочином, який вчинено із застосуванням насильства.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Метою застосування запобіжного заходу, як зазначено в ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри і доведеності ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, погоджується і апеляційний суд.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших учасників провадження та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 1 ст.115 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. З огляду на можливе покарання за вчинений підозрюваним злочин, ймовірний ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, з огляду на те, що підозрюваний міцних соціальних зв`язків не має. Також з матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_6 погрожував застосувати ножем свідку ОСОБА_9 , в разів відмови повернутись до місця його мешкання, що дає підстави вважати, що підозрюваний може чинити незаконний вплив на цього свідка, спонукаючи його відмовитись від раніше даний свідчень. Враховуючи характер та обставини вчиненого злочину, не виключається ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення або продовження скоєного злочину, адже злочин вчинений ним проти життя та здоров`я особи, що дає підстави вважати, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Враховуючи фактичні обставини справи та відомості стосовно особи підозрюваного вбачається, що він не одружений, не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності та здоров`я громадян. Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_6 повідомлено про підозру, є злочином, вчиненим проти життя та здоров`я людини.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються підозрюваному та враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з обгрунтованими висновками слідчого судді, що в даному випадку жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно недоведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого та обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, є суперечливими і спростовуються відомостями кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Твердження в апеляційній скарзі адвоката щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, як показника міцних соціальних зв`язків, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення правопорушення і не стала стримуючим фактором для підозрюваного від противоправних дій.

Наявність позитивних відомостей щодо підозрюваного, в такому випадку не може усувати вірогідності ризиків, про які зазначено в клопотанні. За таких обставин, незгода захисника підозрюваного з висновками суду першої інстанції щодо наявності ризиків, ґрунтується лише на його суб`єктивних оціночних судженнях, внаслідок чого колегія суддів не може взяти їх до уваги.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 ч. 3 п.1, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 травня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді