В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.02.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0002167 з обвинувальним актом за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Республіки Молдова, уродженки м. Кишинів, Молдавської РСР, з початковою освітою, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимої,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки Республіки Молдова, уродженки м. Кишинів, Молдавської РСР, з початковою освітою, розлученої проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,

представник потерпілих адвокат ОСОБА_6

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_7

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 за невстановлених обставинах, часі та місці, вступила у злочинну змову із раніше знайомою їй співвітчизницею ОСОБА_8 , з метою подальшого спільного вчинення злочинів, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману.

За детально розробленим планом, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , планували потерпілих обирати з числа осіб похилого віку, розраховуючи на можливі наявні в них захворювання, що супроводжуються порушенням зору, слуху. Координації рухів, адекватності сприйняття дійсної обстановки. У подальшому планувалося вводити потерпілих в обману по телефону, представляючись працівниками Пенсійного фонду України та повідомляючи інформацію про необхідність обміну грошових коштів на нові купюри, з подальшою підміною переданих потерпілими грошових коштів на імітаційні, заздалегідь підготовлені купюри.

З метою реалізації своїх злочинних намірів, ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_8 , за невстановлених обставин підшукали інформацію з персональними даними осіб похилого віку, з числа мешканців м. Біла Церква, в тому числі їх прізвища, ім`я, по батькові, дату народження, стаціонарний номер домашнього телефону, адресу проживання.

У подальшому, з метою вчинення вже підготованого злочину, ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_8 залучили в якості свого водія громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 , котрий про дійсні наміри останніх не був повідомлений та за грошову винагороду повинен був доставляти на автомобілі їх співучасників до та від місця вчинення злочинів, під час вчинення злочинів контролювати навколишню обстановку.

Продовжуючи вчиняти дії, спрямовані на доведення свого злочинного умислу до кінця, 29 травня 2020 року, близько 13 год., ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , на автомобілі Volswagen Passat д.н.з. Республіки Болгарія НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , прибули з м. Одеса до м. Біла Церква, попередньо підготувавши як знаряддя вчинення злочину імітовані купюри грошових коштів.

Перебуваючи в м. Біла Церква, з метою пошуку осіб похилого віку, з числа мешканців м. Біла Церква та подальшого вчинення відносно них злочинних дій, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 почали телефонувати за наявними в них номерами стаціонарних телефонів ПАТ «Укртелеком». Так, 29.05.2020, близько 14 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зателефонували за номером, що належить ОСОБА_11 , який проживає в АДРЕСА_3 . В ході телефонної розмови, завідомо умисно ввели ОСОБА_11 в оману, що виразилося у представленні йому представниками Пенсійного фонду України, сповіщенні про необхідність заміни наявних у потерпілого ОСОБА_11 грошових коштів, таким чином, користуючись тим, що ОСОБА_11 є особою похилого віку, ввели його в оману щодо дійсності своїх намірів (обманули), а ОСОБА_11 в свою чергу будучи впевненим у правдивості та щирості слів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на їх пропозицію погодився та став чекати їх за місцем свого проживання.

Після вчинення зазначених вище дій, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , на автомобілі Volswagen Passat д.н.з. Республіки Болгарія НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , прибули до б. АДРЕСА_4 , при цьому ОСОБА_10 лишився чекати в автомобілі, а ОСОБА_9 з ОСОБА_8 , взявши заздалегідь підготовлений конверт, в якому були запаковані імітаційні купюри грошових коштів, направилися до підїзду №3 вказаного будинку, де у квартирі АДРЕСА_5 проживає ОСОБА_11 .

Перебуваючи у квартирі АДРЕСА_6 , що належить потерпілому ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , діючи за попередньо розробленим планом, спільно з ОСОБА_8 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, підтвердили раніше повідомлену потерпілому ОСОБА_11 інформацію про необхідність заміни грошових коштів на нові купюри, користуючись при

цьому тим, що ОСОБА_11 є особою похилого віку, свідомо допускаючи, що потерпілий в силу свого похилого віку та, можливих фізичних та психічних вад здоров`я, поганим зором, слухом, не здатен розкрити обман, перебуваючи під дією обману, будучи не обізнаним щодо дійсних намірів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 передав їм грошові кошти в сумі 7000 грн. ОСОБА_9 , котра усвідомлювала той факт, що вказані гроші належать потерпілому ОСОБА_11 , а тому є чужим майном. У подальшому, ОСОБА_8 , виконуючи свою частину злочинного плану, відволікала потерпілого ОСОБА_11 розмовами, в той час як ОСОБА_9 , з метою створення в уяві потерпілого ілюзію правомірності своїх дій, надані ним гроші поклала до паперового конверту, який запакувала та повідомила про необхідність звернення з цим конвертом до органів ПФУ для обміну, користуючись тим, що ОСОБА_8 відволікла потерпілого ОСОБА_11 , здійснила підміну конвертів, конверт з грошовими коштами в сумі 7000 грн., які надав потерпілий поклала до своєї сумки, натомість заздалегідь підготовлений конверт з імітаційними купюрами грошових коштів передала потерпілому, таким чином заволодівши шляхом обману вказаним чужим майном - грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 .

Після вчинення зазначених дій, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишили місце проживання потерпілого, вийшли з під`їзду будинку АДРЕСА_4 та на автомобілі Volswagen Passat д.н.з. Республіки Болгарія НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 зникли з місця вчинення злочину, а зазначеними вище грошовими коштами розпорядилися на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , шляхом обману заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 , заподіявши таким чином останньому майнової шкоди на вищевказану суму.

Окрім цього, встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, не маючи в Україні законного джерела доходу, будучи особою, котра обвинувачується у раніше вчинених тяжких злочинах проти власності, обравши шлях продовження вчинення аналогічних злочинів як спосіб здобуття коштів та матеріальних благ, за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, часі та місці, вступила у злочинну змову із раніше знайомою їй співвітчизницею ОСОБА_8 , з метою подальшого спільного вчинення злочинів, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману.

За детально розробленим планом, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , планували потерпілих обирати з числа осіб похилого віку, розраховуючи на можливі наявні в них захворювання, що супроводжуються порушенням зору, слуху. Координації рухів, адекватності сприйняття дійсної обстановки. У подальшому планувалося вводити потерпілих в обману по телефону, представляючись працівниками Пенсійного фонду України та повідомляючи інформацію про необхідність обміну грошових коштів на нові купюри, з подальшою підміною переданих потерпілими грошових коштів на імітаційні, заздалегідь підготовлені купюри.

З метою реалізації своїх злочинних намірів, ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_8 , за невстановлених обставин підшукали інформацію з персональними даними осіб похилого віку, з числа мешканців м. Біла Церква, в тому числі їх прізвища, ім`я, по батькові, дату народження, стаціонарний номер домашнього телефону, адресу проживання.

У подальшому, з метою вчинення вже підготованого злочину, ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_8 залучили в якості свого водія громадянина Республіки Молдова ОСОБА_10 , котрий про дійсні наміри останніх не був повідомлений та за грошову винагороду повинен був доставляти на автомобілі їх співучасників до та від місця вчинення злочинів, під час вчинення злочинів контролювати навколишню обстановку.

Продовжуючи вчиняти дії, спрямовані на доведення свого злочинного умислу до кінця, 10 червня 2020 року, близько 13 год., ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , на автомобілі Volswagen Passat д.н.з. Республіки Болгарія НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , прибули з м. Одеса до м. Біла Церква, попередньо підготувавши як знаряддя вчинення злочину імітовані купюри грошових коштів.

Перебуваючи в м. Біла Церква, з метою пошуку осіб похилого віку, з числа мешканців м. Біла Церква та подальшого вчинення відносно них злочинних дій, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 почали телефонувати за наявними в них номерами стаціонарних телефонів ПАТ «Укртелеком». Так, 10.06.2020, о 16 год. 45 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зателефонували за номером, що належить ОСОБА_13 , яка проживає в АДРЕСА_7 . В ході телефонної розмови, завідомо умисно ввели ОСОБА_13 в оману, що виразилося у представленні йому представниками Пенсійного фонду України, сповіщенні про необхідність заміни наявних у потерпілого ОСОБА_13 грошових коштів, таким чином, користуючись тим, що ОСОБА_13 є особою похилого віку, ввели її в оману щодо дійсності своїх намірів (обманули), а ОСОБА_13 в свою чергу будучи впевненою у правдивості та щирості слів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на їх пропозицію погодилася та стала чекати їх за місцем свого проживання.

Після вчинення зазначених вище дій, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , на автомобілі Volswagen Passat д.н.з. Республіки Болгарія НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , прибули до б. АДРЕСА_8 , при цьому ОСОБА_10 лишився чекати в автомобілі, а ОСОБА_9 з ОСОБА_8 , взявши заздалегідь підготовлений конверт, в якому були запаковані імітаційні купюри грошових коштів, направилися до під`їзду №3 вказаного будинку, де у квартирі АДРЕСА_9 проживає ОСОБА_13 .

Перебуваючи у квартирі АДРЕСА_10 , що належить потерпілому ОСОБА_13 , діючи за попередньо розробленим планом, спільно з ОСОБА_8 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, підтвердили раніше повідомлену потерпілому ОСОБА_13 інформацію про необхідність заміни грошових коштів на нові купюри, користуючись при цьому тим, що ОСОБА_13 є особою похилого віку, свідомо допускаючи, що потерпілий в силу свого похилого віку та, можливих фізичних та психічних вад здоров`я, поганим зором, слухом, не здатен розкрити обман, перебуваючи під дією обману, будучи не обізнаною щодо дійсних намірів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 передала їм грошові кошти в сумі 15000 грн. ОСОБА_9 , котра усвідомлювала той факт, що вказані гроші належать потерпілому ОСОБА_13 , а тому є чужим майном. У подальшому, ОСОБА_8 , виконуючи свою частину злочинного плану, відволікала потерпілого ОСОБА_13 розмовами, в той час як ОСОБА_9 , з метою створення в уяві потерпілого ілюзію правомірності своїх дій, надані ним гроші поклала до паперового конверту, який запакувала та повідомила про необхідність звернення з цим конвертом до органів ПФУ для обміну, користуючись тим, що ОСОБА_8 відволікла потерпілого ОСОБА_13 , здійснила підміну конвертів, конверт з грошовими коштами в сумі 15000 грн., які надала потерпіла поклала до своєї сумки, натомість заздалегідь підготовлений конверт з імітаційними купюрами грошових коштів передала потерпілій, таким чином заволодівши шляхом обману вказаним чужим майном - грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 .

Після вчинення зазначених дій, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишили місце проживання потерпілого, вийшли з підїзду будинку АДРЕСА_8 та на автомобілі Volswagen Passat д.н.з. Республіки Болгарія НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 зникли з місця вчинення злочину, а зазначеними вище грошовими коштами розпорядилися на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом обману заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 , заподіявши таким чином останньому майнової шкоди на вищевказану суму.

Між учасниками кримінального провадження потерпілими ОСОБА_13 , ОСОБА_11 за участі представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 досягнуто та підписано угоду про примирення від 10.02.2021 року, яку подано в підготовчому судовому засіданні.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч.2 ст. 190 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч.2 ст. 190 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження та наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після роз`яснення їм суті обвинувачення, визнали свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Також пояснили суду, що вони розуміють права, надані їм законом, угоду укладають добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для них зрозумілі, готові виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просили затвердити зазначену угоду.

В судовому засіданні представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 просив затвердити угоду про примирення та заявив, що зазначену угоду укладено потерпілими добровільно у його присутності, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для сторони потерпілих зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченим узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення , суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачені визнали себе винуватими, відповідно до ст. 12 КК України, віднесене до нетяжкого злочину, а отже угода відповідає вимогам закону.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, обвинуваченим роз`яснено та ними усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є їх відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченим зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачені не заперечували проти затвердження угоди.

Представнику потерпілому умови угоди зрозумілі ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права та прав потерпілих на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Виходячи з умов угоди, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, представнику потерпілих зрозумілі.

Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинувачених, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання відсутні

При призначенні покарання суд також виходить з положень ч. 3 ст. 5 КК України відповідно до якої Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 попередження вчинення ними та іншими нових кримінальних правопорушень, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді штрафу, яке передбачено в санкціях ч. 2 статті 190 КК України як в редакції Закону від 15.04.2008 року, так і в редакції Закону від 22.11.2018 року.

Враховуючи, що санкція ч. 2 ст. 190 КК України в редакції Закону від 22.11.2018 року передбачає призначення покарання у виді штрафу від трьох до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд при призначенні покарання застосовує санкцію ч. 2 ст. 190 КК України в редакції Закону від 15.04.2008 року, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення та передбачає більш м`який розмір покарання у виді штрафу - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого повинен бути максимальним.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілими ОСОБА_13 , ОСОБА_11 за участі представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та призначення останнім узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинувачених на користь держави солідарно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 10 лютого 2021 року про примирення, між сторонами судового провадження потерпілими ОСОБА_13 , ОСОБА_11 за участі представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 190 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватою у у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити узгоджену в угоді міру покарання

- за ч. 2 ст. 190 КК України в редакції Закону від 15.04.2008 у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Визнати ОСОБА_4 винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити узгоджену в угоді міру покарання

- за ч. 2 ст. 190 КК України в редакції Закону від 15.04.2008 у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у виді застави скасувати, повернувши внесену за ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайсуду від 30.09.2020 року заставу в сумі 42 040 грн. заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді застави скасувати, повернувши внесену за ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайсуду від 30.09.2020 року заставу в сумі 42040 грн. заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 солідарно процесуальні витрати на користь держави в сумі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одну) грн. 40 коп. слід стягнути з обвинувачених на користь держави солідарно витрати відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1