ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/6064/21 (1-кс/953/5542/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1210/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0002772 від 09.08.2020 року, за ознаками злочину, передбаченогоч.3ст. 307 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 днів, тобто до 12 серпня 2021 року (включно), без визначення розміру застави.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що доказів про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КК України стороною обвинувачення не надано та відповідними доказами не підтверджено. Вважає, що навіть припустити існування ризиків про які йдеться у клопотанні, таким ризикам можна запобігти без тримання його підзахисного під вартою. Крім того, в клопотанні не наведено жодного доказу про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Вважає, що обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, здатне запобігти будь-яким ризикам в цьому кримінальному провадженні.
В судове засідання апеляційного суду прокурор, який відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати апеляційну скаргу за його відсутністю.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР за № 0002772 від 09.08.2020 року, за ознакам кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України (з яким об`єднано матеріали досудового розслідування № 0000418 від 21.08.2020 за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 289 КК України).
Постановою прокурора у провадженні від 13.03.2021 року вказані провадження об`єднані за загальним №0002772, та подальше здійснення досудового розслідування доручено слідчим СУ ГУНП в Харківській області.
15.03.2021 року о 00 год. 30 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у порядку ст. 208 КПК України фактично затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1
15.03.2021 року о 19 год. 05 хв. ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
04.06.2021 слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме:
- злочин, який інкримінується ОСОБА_7 є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та у випадку визнання останнього винним, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
- можливість знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що обґрунтовується тим, що на цей час триває проведення слідчих (розшукових) дій направлених на встановлення місця знаходження предметів та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні;
- може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, що обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину, наявність свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, наявність інших осіб, причетних до його вчинення, у зв`язку з чим, при обранні ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, останній буде мати можливість впливати на них з метою спонукання давати неправдиві показання, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Крім того, на цей час проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, зокрема, встановлюються особи, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження та які вже відомі підозрюваному, що дає йому можливість впливати на їх свідчення;
- можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що обумовлено самими обставинами вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Крім того, слідчий зазначив, що незважаючи на те, що на цей час у кримінальному провадженні виконаний певний обсяг слідчих (розшукових) дій, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим у зв`язку з його складністю та необхідністю проведення слідчих та процесуальних дій, а саме: провести судову експертизу дослідження матеріалів, речовин, виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів»; провести вісім судових молекулярно-генетичних експертиз; провести дві судово-балістичні експертизи; провести дві судові трасологічні експертизи; провести три вибухово-технічних експертизи за експертною спеціальністю «дослідження вибухових речовин продуктів вибуху та пострілу 5.1»; встановити інших осіб причетних до вчиненого кримінального правопорушення; встановити повне коло свідків злочинної діяльності ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , після чого допитати вказаних осіб про відомі їм обставини вчинення кримінального правопорушення; вирішити питання про наявність в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_7 кваліфікуючої ознаки вчинення кримінального правопорушення у складі організованої групи; провести інші слідчі (розшукові) дії для остаточного та беззаперечного доведення вини вищевказаних підозрюваних у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні; повідомити підозрюваним про підозру в остаточній редакції; виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України.
Вказав, що під час досудового розслідування необхідно перевірити та надати правову оцінку діям ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб щодо незаконного заволодіння та підготовки до незаконного заволодіння транспортних засобів Mercedes-Benz ML 63, д.н.з. НОМЕР_1 , Toyota Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_2 , Mercedes Benz CLA 45AMG 4M, д.н.з. НОМЕР_3 та Infinity FX35, д.н.з. НОМЕР_4 .
Результати проведення вказаних слідчих дій та судових експертиз мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та можуть бути використані під час судового розгляду, однак їх проведення потребує додаткового часу строком не менш ніж один місяць.
Враховуючи те, що провести вказані процесуальні дії у двомісячний строк не виявилося можливим внаслідок складності провадження, у зв`язку з необхідністю проведення великого обсягу слідчих (розшукових) дій та судових експертиз, які з метою збереження слідів кримінального правопорушення на речових доказах проводяться з дотриманням черговості призначення експертиз, що не дає можливості призначити всі експертизи одразу, проведення яких потребує значного часу, та без результатів яких неможливе завершити досудове розслідування, слідчить просив продовжити міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 .
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 307КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
Слідчий суддя суду першої інстанції враховував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.
Однак, слідчий суддя вважав не доведеним ризик, щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, оскільки стороною обвинувачення не надано ніяких доказів, які б підтверджували наявність цього ризику, а посилання лише на ймовірну можливість іншим особам уникнути відповідальність не є обґрунтованою.
Разом з цим, слідчий суддя враховував, відомості щодо особи підозрюваного, який, раніше не судимий, не працює та не має офіційних джерел отримання прибутку, тобто не має стійких соціальних зв`язків.
Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції при вирішенні цього питання враховані всі повідомлені стороною захисту відомості про шлюб та наявність дітей, однак зазначив, що вони не спростовують висновків суду.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Перевіряючи доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_7 переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років с конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Згідно відомостей про особу підозрюваного вбачається, що він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність офіційних джерел отримання прибутку.
Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, який, згідно підозри, було вчинено за попередньою змовою групою осіб, та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується особі, згідно підозри, а саме того, що він підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я людини, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді