ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/217/21 Номер провадження 11-кп/814/652/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

та обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, № 0000967 за апеляційними скаргами прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 лютого 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Піски Лубенського району, Полтавської області, українка, громадянка України, не працююча, з середньо-спеціальною освітою, не заміжна, маюча на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судима, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України та призначити їй покарання у вигляді 1(одного) року позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 1(один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за залучення експерта в розмірі 13 076грн.(тринадцять тисяч сімдесят шість гривень 00 копійок).
Цивільний позов АТ «Укрпошта» до ОСОБА_7 про стягнення матеріальних збитків на суму 37 654грн. 29 коп.- задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Полтавської дирекції акціонерного товариства «Укрпошта»(36000, вул.1100-річчя Полтави, 2, м.Полтава, ) матеріальну шкоду у розмірі 37 654грн. 29 коп.(тридцять сім тисяч шістсот п`ятдесят чотири гривні двадцять дев`ять копійок).
За вироком суду, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника відділення поштового зв`язку ВПЗ Піски Лубенського району Полтавської дирекції АТ Укрпошта», порушуючи інструкцію про здійснення касових операцій у АТ Укрпошта", затвердженої наказом АТ "Укрпошта" № 720 від 11.06.2018 року, наказ ПАТ «Укрпошта» «Про затвердження Регламенту процесу «Закриття операційного дня та формування касових документів у неавтоматизованих ВПЗ ПАТ «Укрпошта»» № 1545 від 06.11.2017, шляхом неоформления на відповідних бланках Супровідний лист ф.4 та Накладну ф.16 на вивезення готівки (в 2-х екземплярах кожний) - з відображенням суми вивезення залишків готівкових коштів в усіх видах валют в період з 19.06.2020 по 24.07.2020 зловживаючи своїм службовим становищем, перебуваючи на робочому місці у приміщенні відділення поштового зв`язку ВПЗ Піски Лубенського району Полтавської дирекції АТ «Укрпошта», яке розташоване за адресою: вул. П`ятикопа, 31, с. Піски Лубенського району Полтавської області, маючи єдиний злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди шляхом привласнення грошових коштів, які були їй ввірені та знаходились в касі відділення поштового зв`язку ВПЗ Піски Лубенського району Полтавської дирекції АТ «Укрпошта», заволоділа грошовими коштами у сумі 37134 грн. 98 коп., відповідно до висновку судової економічної експертизи № 208 від 04.12.2020 року, чим спричинила Полтавській дирекції АТ «Укрпошта» матеріальних збитків на вказану суму.
Не погоджуючись з рішенням суду прокурором подана апеляційна скарга, в якій він ставиться питання про зміну вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 191 КК України до 1 року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік.
В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд в резолютивній частині вироку при призначенні додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не конкретизував які саме посади та якою саме діяльність позбавлено займатися ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі обвинуваченої ставиться питання про зміну вироку шляхом пом`якшення призначеного покарання, яким звільнивши її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом не враховано її молодий вік, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинувачену, яка підтримала свою апеляційну скаргу та заперечла проти задоволення апеляційної скарги прокурора, промову прокурора, який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі прокурора, перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який її засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані доказами, які досліджені судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Водночас, як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначення додаткового покарання у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, необхідно змінити.

Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України судом першої інстанції при призначенні основного покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 191 КК України було враховано тяжкість вчиненого злочину, особу винної, яка на обліку у лікаря нарколога, психіатра, невролога не перебуває, раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, характеристику за місцем проживання та обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і з урахуваннях зазначених обставин суд призначив ОСОБА_9 основне мінімальне покарання у виді позбавлення волі межах санкцій статей кримінального закону.

Вид та міра основного покарання, призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, тому суд апеляційної інстанції не перевіряє законність та обґрунтованість вироку суду в цій частині.

Відповідно до ст. 55 КК України та роз`яснень п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину пов`язане з посадою підсудного або із зайняттям певною діяльністю.

Якщо в санкції статті Особливої частини КК України визначено характер посади або вид діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Покарання має формулюватись таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю, які за змістом і обсягом повноважень є аналогічними з тими, з якими було пов`язане вчинення злочину. Ця заборона може бути сформульована шляхом опису характеру або обсягу тих повноважень, права здійснювати які позбавляється особа.

Зазначених вимог закон при призначенні додаткового покарання судом дотримано не було, що відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України є підставою для зміни вироку в частині призначення додаткового покарання.

Як убачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції визнано доведеним пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.1 ст.191 КК України в повному обсязі та встановлено, що вчинення нею злочину, пов`язано безпосередньо із займаною нею посадою начальника відділення поштового зв`язку ВПЗ Піски Лубенського району Полтавської дирекції АТ Укрпошта.

Однак, суд першої інстанції в резолютивній частині вироку при призначенні додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю не конкретизував, які саме посади та якою саме діяльністю позбавлено права займатися ОСОБА_7 , чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене вище, у зв`язку з необхідністю усунення неповноти судового рішення в частині призначення додаткового покарання за ч.1 ст.191 КК України, яка не погіршує становище обвинуваченої і не тягне за собою необхідність призначення їй більш суворого покарання, вирок суду першої інстанції в цій частині не можна визнати законним та обґрунтованим, тому його слід змінити шляхом уточнення формулювання додаткового покарання, яке призначено ОСОБА_7 , у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік/

Виходячи з викладено, апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 , колегія суддів прийшла до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено ч. 1 та ч. 2 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до примітки до ст. 45 КК України корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені ст.ст. 191,262,308,312,313,320,357,410, у вимпадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем.

Як вбачається з вироку суду ОСОБА_7 засуджена за корупційний злочин, передбачений ст.191 КК України, шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Відповідно до диспозицій ст. 69, 75 КК України положення зазначених статей Кримінального Кодексу не можуть застосовуватись дол ос іб, які вчинили корупційні злочини.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував, тяжкість вчиненого злочину, особу винної, яка на обліку у лікаря нарколога, психіатра, невролога не перебуває, раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, характеристику за місцем проживання та обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і з урахуваннях зазначених обставин суд призначив ОСОБА_7 в межах санкції ч.2 ст.191 КК України мінімальне покарання у виді позбавлення волі без застосування ст.ст. 69, 75 КК України, так як їх застосуванням неможливе.

Тому доводи апелянта, про призначення занадто суворого покарання є безпідставними.

Виходячи з викладено колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора та відмову в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного додаткового покарання змінити.

ОСОБА_7 вважати засудженою за ч.1 ст. 191 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена на протязі 3-х місяців з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_10 .