Справа № 710/419/21
Провадження № 1-кп/710/52/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення -
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Шпола кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.02.2021 за №0000174, по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шпола, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 30.09.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 18.02.2021 близько 17 години, перебуваючи на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке на праві власності належить ОСОБА_4 , побачивши на ганку літньої кухні пральну машину «Рига», яка належить останній, реалізуючи злочинний умисел, направлений на викрадення вказаного майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись відсутністю власниці, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, таємно викрав вищезазначену пральну машину.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди, згідно висновку товарознавчої експертизи №СЕ-10/124-21/2446-ТВ від 24.02.2021 на суму 258,00 грн.
Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 у повній мірі підтримала обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_6 в обвинувальному акті, просила визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки шість місяців. Також просила застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаювався.
Захисник обвинуваченого зазначив, що сторона захисту повністю погоджується в усіма встановленими обставинами справи та не оспорює їх. Захист звертав увагу суду на відсутність суспільної небезпеки ОСОБА_6 . Шкода потерпілій була відшкодована повністю. Обвинувачений активно сприяв слідству та щиро розкаюється. Щодо застосування запобіжного заходу заперечував, посилаючись на відсутність суспільної небезпеки ОСОБА_6 та відсутність фактів ухилення останнього від суду під час розгляду справи в суді.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повністю згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєного ним кримінального правопорушення, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 3 ст. 349 КПК України, та подав до суду письмову заяву.
Потерпіла ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи міститься заява останньої про проведення розгляду справи у її відсутність, зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин. Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд вправі визнати недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Тому суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, та відсутність заперечень і сумнівів у добровільності їх позицій, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, заслухавши пояснення експерта прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведена повністю.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні надав показання, що точну дату не пам`ятає у лютому місяці 2021 року близько шостої години вечора прийшов до потерпілої ОСОБА_4 рубати дрова. Останньої вдома не було, вона перебувала на роботі. На ганку біля будинку стояла пральна машинка, яку обвинувачений ОСОБА_6 вирішив понести до сусіда, який приймає металобрухт. Замість пральної машинки отримав сигарети та пляшку горілки. На наступний день пральну машинку повернув власниці та розповів працівникам поліції про вчинене. Обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаюється у вчиненому.
У судове засідання з`явився експерт КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» ОСОБА_7 , який пояснив, що на період часу, до якого відносяться скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час ОСОБА_6 виявляв і виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з постійною формою вживання, перенесеним у 2013 алкогольним делірієм, з вираженими проявами когнітивних (інтелектуально-мнестичних) порушень, набутих внаслідок тривалої алкогольної інтоксикації у особи з проявами легкої розумової відсталості в ступені помірно-вираженої дебільності (IQ =56), що супроводжується вираженими проявами соціальної дезадаптації, порушенням емоційно-вольової сфери, розладами критичних і прогностичних функцій та обмежувало на вказаний період часу підекспертного у повній мірі усвідомлювати свої дії, тобто був зроблений висновок щодо обмеженої осудності ОСОБА_6 . Також був зроблений висновок щодо можливості застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Судом також було досліджено наступні письмові докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення громадянки ОСОБА_4 від 20.02.2021 (а.с.33);
- протокол огляду місця події з таблицею зображень за участю потерпілої ОСОБА_4 від 20.02.2021 (а.с.34-38);
- протокол огляду місця події з таблицею зображень за участю власника (користувача) приміщення чи іншого володіння особи ОСОБА_8 від 20.02.2021 (а.с.39-43);
- протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 від 25.02.2021 з диском відеозапису слідчого експерименту від 25.02.2021 (а.с.44-46);
- постанова про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 21.02.2021 (а.с.47);
- розпискою потерпілої ОСОБА_4 від 20.02.2021 про зберігання пральної машини «Рига» (а.с.48);
- висновок експерта Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 24.02.2021 від №СЕ-19/124-21/2446-ТВ, яким визначено ринкову вартість пральної машини «Рига-13» з двигуном КД180-4/56РКА за умови перебування у технічно-справному, робочому стані станом на лютий 2021 та могла становити 258,00 грн (а.с.50-53);
- довідка про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/124-21/2446-ТВ від 24.02.2021 в кримінальному провадженні №0000174, які становлять 653,80 грн (а.с.54).
- висновок судово-психіатричного експерта №86 в якому зазначено, що на період часу, до якого відносяться скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час ОСОБА_6 виявляв і виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з постійною формою вживання, перенесеним у 2013 алкогольним делірієм, з вираженими проявами когнітивних (інтелектуально-мнестичних) порушень, набутих внаслідок тривалої алкогольної інтоксикації у особи з проявами легкої розумової відсталості в ступені помірно-вираженої дебільності (IQ =56), що супроводжується вираженими проявами соціальної дезадаптації, порушенням емоційно-вольової сфери, розладами критичних і прогностичних функцій та обмежувало на вказаний період часу підекспертного у повній мірі усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджає йому самостійно брати участь у слідчих діях та в судовому процесі (а.с. 60-62)
Доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , є досліджені в судовому засіданні наступні письмові документи: копія паспорта та реєстраційний номер облікової картки платника податків (а.с.55), характеристика по місцю проживання відповідно до якої ОСОБА_6 характеризується негативно (а.с.56), повідомлення Шполянського районного сектора ДУ «Центр пробації» філія ДУ «Центр пробації» в Черкаській області від 23.02.2021 згідно якого ОСОБА_6 перебуває на обліку уповноваженого органу з питань пробації (а.с.57), довідка Шполянського районного ТЦКСП від 23.02.2021 згідно якої ОСОБА_6 знятий з військового обліку у зв`язку з засудженням 30.09.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України (а.с.58), довідка від лікаря-нарколога від 22.02.2021 про те, що Дьомчев на обліку не перебував (а.с.59), довідка від лікаря-психіатра про те, що Дьомчев на обліку перебуває та звертався за допомогою (а.с.59), висновок судово-психіатричного експерта №86 від 12.03.2021, згідно якого ОСОБА_6 виявляв і виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з постійною формою вживання (а.с.60-62), довідка про судимості №15-24022021/71022 згідно якої ОСОБА_6 притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України (а.с.64), вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 30.09.2020, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а.с.67-69).
Крім того, зважаючи на висновок судово-психіатричного експерта №86 від 12.03.2021 та досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 на час вчинення злочину перебував у стані обмеженої осудності і відповідальність за скоєне повинна наставати на загальних підставах з урахуванням положень ч. 2 ст. 20 КК України.
Відповідно до вимог ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Приписами ч.2 ст.504 КПК України встановлено, що досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим, дізнавачем згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення.
Положеннями ч.2 ст.94 КК України передбачено, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких є критерієм обмеженої осудності (ч.1 ст.20, ч.2 ст.94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.
Відповідно до п. 8 Постанови, така допомога може надаватися особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане, - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.
Окрім того, суд звертає увагу й на те, що у п. 6 Постанови № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що враховуючи те, що згідно зі ст.20 КК України особа, визнана обмежено осудною, підлягає кримінальній відповідальності. Визнано правильною практику тих судів, які, отримавши на розгляд кримінальну справу з обвинувальним висновком та визнавши під час судового розгляду, що злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановлюють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.
Отже, судом встановлено, що обвинувачений вчинив злочин у стані обмеженої осудності, що є підставою, одночасно із призначенням покарання застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке класифікується на момент вчинення як нетяжкий злочин, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативну характеристику обвинуваченого по місцю проживання, те, що обвинувачений на обліку у лікаря- нарколога не перебуває та лікаря-психіатра перебуває, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового терміну.
З урахуванням всіх вказаних обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе шляхом призначення покарання в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, як необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
За вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 30.09.2020 ОСОБА_6 був засуджений до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та у період іспитового строку вчинив новий злочин.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 30.09.2020 у виді позбавлення волі, тобто призначає остаточне покарання шляхом часткового складання вироків.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи становлять 653,80 грн.
Майнова шкода завдана на суму 258,00 грн.
Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Суд вважає доведеним наявність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 вчинив новий кримінальний злочин в період іспитового строку. Також наявний ризик переховування від суду з метою уникнення відбування покарання призначеного за вироком суду.
До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 20, 94 КК України ст. 349, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком ОСОБА_6 покарання частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2020 року та остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , інші відомості про особу суду не відомі, процесуальні витрати пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи у сумі 653,80 грн (шістсот п`ятдесят три гривні 80 копійок)
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під в артою з триманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» УДПтС України в Черкаській області.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили.
Зарахувати у строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_6 попереднє ув`язнення з 09.08.2021 до дня набрання даним вироком законної сили на підставі ч. 5 ст. 72 КК України день за день.
На підставі ст. 20, ч. 2 ст.94 КК України застосувати щодо ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.
Речові докази: пральну машину білого кольору марки «Рига», яка передана під розписку власниці ОСОБА_4 залишити власниці.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Оскарження в апеляційному порядку вироку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України не допускається.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1