Провадження №1-кп/127/856/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0001100, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 надійшли матеріали кримінального провадження №0001100 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_7 достеменно знаючи про те, що відносно нього Вінницьким міським судом Вінницької області розглядається кримінальне провадження, ухилявся від явки до суду, чим порушував розумні строки судового розгляду, в зв`язку з чим судом постановлялись ухвали про його привід та ухвала про його розшук. Обвинувачений не має постійного місця роботи, відсутнє постійне джерело доходів, тому є ризик що він може продовжити свою злочинну діяльність з метою збагачення, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні шести епізодів умисних злочинів середньої тяжкості, за які передбачена покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Потерпіла заперечила проти клопотання прокурора, просила суд змінити обвинуваченому запобіжний захід з утримання під вартою на домашній арешт.
Законний представник потерпілої підтримала клопотання прокурора.
Обвинувачений заперечив, просив змінити йому запобіжний захід з утримання під вартою на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого заперечив щодо клопотання прокурора, підтримав думку обвинуваченого, вважає що ризики на які посилається прокурор не доведені, прокурором не надано жодного доказу на підтвердження свої слів. Також доповнив, що посилання прокурора на ризик, а саме вплив на потерпілу не може братися до уваги, оскільки обвинувачений та потерпіла перебувають в стосунках, останнім часом проживали разом, вину у вчиненні злочинів визнає, просить надати можливість виправитись, створити міцні сімейні стосунки, а тому просить змінити йому запобіжний захід з утримання під вартою на домашній арешт в нічний час, а саме з 22.00 год. до 07.00 год..
Суд, ознайомившись з клопотанням прокурора, матеріалами кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд приймає до уваги, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2021 року ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслухавши думку учасників процесу, ознайомившись та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят діб у зв`язку з тим, що він, вчинив злочини середньої тяжкості, перебуваючи на волі, може продовжити свою злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілих та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому суд, враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Враховуючи зазначене, приписи ст.ст. 177, 194 КПК України, суд вважає, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п.18 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).
На думку суду, в клопотанні обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання суд вважає обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 369, 372, 395 КПК України, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» суд,-

УХВАЛИВ:

В заявленому клопотанні обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт відмовити.
В заявленому клопотанні захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт в нічний час, а саме з 22.00 год. до 07.00 год. відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб.
Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє з 18 березня 2021 року по 16 травня 2021 року включно.
Копію ухвали суду направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань ( №1)».
Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 5 днів з дня її проголошення
Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Суддя: