Справа № 715/2664/20
Провадження № 1-кс/715/93/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2021 смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за представника заявниці ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, посилаючись на те, що 26 березня 2021 року ухвалою Глибоцького районного суду було накладено арешт на: грошові кошти в сумі 2310 Євро; грошові кошти в сумі 717 доларів США; грошові кошти в сумі 135 фунтів стерлінгів та транспортний засіб марки «Мерседес-Бенц Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вище вказане майно належить ОСОБА_6 , а не ОСОБА_7 , в якого проводили обшук. Згідно висновку експерта №СЕ-1920/38617-ГМ від 13.01.2021 року намистини, які 02.12.2020 року були вилучені у ОСОБА_7 , є бурштином у декоративних елементах. Тобто є прикрасами, виробами з бурштину, за переміщення яких через митний кордон України, без документів про їх походження, не передбачено кримінальної відповідальності.

З приводу походження намистин з бурштину ОСОБА_7 пояснив, що 26.11.2020 року в м. Рівне він придбав у ТзОВ «Прадош Джевелрі» буси з бурштину в кількості 11 кг, вартістю 30613 грн., про що були оформлені наступні документи:

- договір купівлі-продажу прикрас з бурштину №26/11/20 від 26.11.2020 року;

- видаткова накладна №4 від 26.11.2020 року про те, що він отримав 11 кг прикрас з бурштину;

- рахунок на оплату №8 від 26.11.2020 року на суму 30613 грн.;

*копія листа Міністерства фінансів України №21020-38-10/26525 від 31.08.2020 року про те, що ТзОВ «Прадош Джевелрі» м. Рівне внесено до реєстру суб`єктів господарювання, які здійснюють операції з дорогоцінними металами та дорогоцінними каміннями;

*реєстраційний номер 1380 та реєстраційне повідомлення від 28.08.2020 року про внесення ТзОВ «Прадош Джевелрі» м. Рівне до вказаного реєстру.

Таким чином, враховуючи те, що під час досудового розслідування кримінального провадження №00000334 від 02.12.2020 за підозрою ОСОБА_7 не доведено факт незаконного перевезення бурштину, а також те, що вилучені під час обшуку 24.03.2021 року кошти належать не йому, арешт майна, а саме: грошових коштів в сумі 2310 Євро; грошових коштів в сумі 717 доларів США; грошових коштів в сумі 135 фунтів стерлінгів, підлягає безумовному скасуванню, так як ці кошти належать третій особі - ОСОБА_6 .

Транспортний засіб марки «Мерседес-Бенц Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не використовувався для вчинення злочину, не міг зберегти на собі будь-яку інформацію, необхідну в даному кримінальному провадженні. У подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не є підозрюваною, обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не є особою, щодо якої здійснюється провадження і відповідно не є особою відносно якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.

Зважаючи на вище викладене, просить суд скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26.03.2021 року на майно, а саме грошові кошти в сумі 2310 євро, 717 доларів США та 135 фунтів стерлінгів, а також транспортний засіб марки «Мерседес-Бенц Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В судовому засіданні представник заявниці - адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав у повному обсязі та просив суд клопотання задовольнити.

Прокурор Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_5 проти задоволення заяви заперечували, посилаючись на те, що на даний час досудове розслідування завершене та стороні захисту надані матеріали кримінального провадження для ознайомлення.

Вислухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , підлягає задоволенню частково.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За вимогами ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, недоторканість житла чи іншого володіння особи, права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частинами 2, 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частина 2 статті 173 КПК України вказує на те, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу)

Відповідно до ч.2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді від 26 березня 2021 року накладено арешт на майно, яке зазначено в клопотанні. При цьому в обґрунтуванні ухвали йдеться про ймовірність отримання грошових коштів, вилучених в ході обшуку, від незаконної діяльності із бурштином.

Відповідно до ч. 3 ст. 397 Цивільного кодексу України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду, тобто цивільним законодавством презюмується правомірність володіння майном фактичним володільцем.

Із норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також ст.22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, обшук, в ході якого було вилучено грошові кошти, проводився в належному на праві власності ОСОБА_6 транспортному засобу, яким, проте, на момент проведення обшуку керував сам підозрюваний, а тому існують достатні підстави вважати, що грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку, яким на момент проведення обшуку керував підозрюваний ОСОБА_7 , належать саме йому і можуть бути конфісковані за результатами розгляду кримінального провадження по суті, оскільки санкцією ч. 2 ст. 204-1 КК України передбачена конфіскація майна.

Відтак, клопотання в частині скасування арешту, накладеного на грошові кошти, задоволенню не підлягає.

Вирішуючи клопотання в частині скасування арешту, накладеного на автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання з огляду на наступне.

Керуючись вимогами ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оцінюючи розумність і співмірність обмеження права власності із завданням даного кримінального провадження, з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, слідчий суддя вважає клопотання в частині скасування арешту, накладеного на автомобіль, таким, що підлягає задоволенню частково.

Так, зазначений вище автомобіль використовувався для ймовірного незаконного транспортування каміння бурштину, а тому може бути визнаний судом знаряддям вчинення злочину при розгляді справи судом по суті, а як наслідок його може бути конфісковано в силу положень ст. 100 КПК України.

Однак, на даному етапі досудового розслідування з вказаним транспортним засобом проведені всі необхідні слідчі дії, результати яких зафіксовані в процесуальних документах.

Беручи до уваги, що транспортний засіб є єдиним джерелом доходів для власника ОСОБА_6 та її сім`ї, слідчий суддя, з огляду на положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає, що подальша заборона володіння та користування власником автомобілем не є необхідною для досягнення завдань даного кримінального провадження та є надмірним та невиправданим обтяженням права власності ОСОБА_6 .

Відтак, на даний час потреба в застосуванні арешту майна, яке зазначене в клопотанні, в обсязі, визначеному в ухвалі слідчого судді від 26 березня 2021 року, відпала.

Надаючи оцінку позиції прокурора щодо неможливості задоволення клопотання ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що на даний час завершене досудове розслідування, слідчий суддя вважає, що з таким твердженням неможливо погодитись, оскільки завершальним етапом досудового розслідування є складання обвинувального акту, а як встановлено в ході розгляду клопотання, на даний час кримінальне провадження перебуває лише на стадії ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, приходжу до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , підлягає задоволенню частково.
На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 170, 174 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Глибоцького районного суду від 26.03.2021 року на транспортний засіб марки «Мерседес-Бенц Спринтер», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , в частині заборони володіння та користування майном.
Автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спринтер», д.н.з. НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_6 .
В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: