В И Р О К

іменем України

27.07.2021 Жашківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жашків кримінальне провадження № 0000090 від 06 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, працюючого збірником молока у ВК «Всеукраїнський аграрний кооператив», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 286 КК України

за участю:

прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

адвокат ОСОБА_6

у с т а н о в и в:

04.03.2020 року близько 08 год 50 хв. ОСОБА_3 будучи за кермом автомобіля «ВАЗ 2121», державний номер НОМЕР_1 , з причепом «ЛЕВ 1425-283425», державний номер НОМЕР_2 , на проїзній частині по АДРЕСА_2 , діючи необережно, порушуючи вимоги п.п. 2.3 б), 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміну, не переконався у безпечності початку руху керованого ним автомобіля, внаслідок чого після початку руху зачепив лівою частиною вказаного причепа пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась на проїзній частині на відстані близько 10 см зліва відносно напрямку руху даного автомобіля, від чого вона не втримала рівновагу та впала на проїзну частину, після чого ОСОБА_3 , продовжуючи рух, здійснив наїзд лівими колесами вказаного причепа на обидві ноги останньої.

Внаслідок порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого трьокісточкового перелому правого гомілково-ступневого суглоба та закритого двохкісточкового перелому лівого гомілково-ступневого суглоба, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 14.05.2020 року № 05-7-01/277, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав частково та показав, що дійсно в той день бачився із потерпілою. Коли він їздив до осіб, які здають молоко, до нього підійшла ОСОБА_5 та запитала, коли їй виплатять гроші за вже здане молоко. Зі слів обвинуваченого ОСОБА_5 була нетвереза. Після розмови вона відійшла від автомобіля та ОСОБА_8 почав рух за кермом автомобіля. Одразу він почув, як водій іншого автомобіля вказує йому на якусь пригоду. Зупинивши автомобіль, ОСОБА_8 побачив, що ОСОБА_5 лежить на дорозі та з`ясував, що в неї пошкоджені ноги.

ОСОБА_8 не заперечує, що ОСОБА_5 отримала травми саме в наслідок наїзду на її ноги причепом до автомобіля, яким він керував, але, на його думку, в цьому винна саме ОСОБА_5 , яка була нетвереза та несподівано повернулась до автомобіля коли він цього не бачив.

Незважаючи на вказане, вина ОСОБА_8 повністю доводиться дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що в той день спілкувалась із обвинуваченим с приводуздачі молока. ОСОБА_8 сидів у автомобілі за кермом, а вона стояла поряд та спілкувалась із ним. Дверцята автомобіля зі сторони водія були відчинені. З часом вони побачили, що на вулицю заїхав автомобіль ОСОБА_9 . Вулиця, на якій вони спілкувались досить вузька, тому ОСОБА_9 зупинив автомобіль, а ОСОБА_8 повинен бути посунутись у сторону, щоб дати можливість проїхати ОСОБА_9 .

ОСОБА_5 відійшла від дверей водія та стала боком, спиною до автомобіля обвинуваченого. Раптом вона відчула удар та впала на землю. Як пояснила потерпіла, її зачепило причепом, який трішки ширше, ніж автомобіль, вона впала, а колесо причепа переїхало її ноги. Потерпіла заперечує, що знаходилась в стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що мешкає в одному селі з потерпілою. У той день керував своїм автомобілем в с. Шуляки. Коли звернув з головної дороги, побачив автомобіль «Нива», поруч з яким стояла потерпіла та розмовляла з водієм. Ширина вулиці в тій частині близько 4 метрів, тому він зупинився та чекав, коли водій автомобіля «Нива» надасть можливість проїхати. Потерпіла повернулась спиною до «Ниви», машина почала рухатись та зачепила потерпілу крилом колеса, від чого остання впала під колеса. Він почав кричати, щоб обвинувачений зупинив машину, після чого підбіг та підняв потерпілу.

Свідок зазначає, що він бачив всю подію, все було у нього перед очима.

В свою чергу, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 (дружина обвинуваченого) пояснила, що в той день їздила разом з чоловіком, сиділа на пасажирському місці поруч з водієм. Коли в с. Шуляки до них підійшла потерпіла, свідок чула розмову. Свідок стверджує, що від потерпілої був чутний запах алкоголю. Коли виникла необхідність від`їхати, ОСОБА_3 переконався, що потерпіла відійшла від автомобіля і тільки після цього почав рух. Побачивши, що ОСОБА_9 біжить до автомобіля, вийшла та побачила потерпілу, яка стояла на колінах та казала, що потрапила під машину.

Свідок стверджує, що весь час дивилась на чоловіка та впевнена, що він переконався в тому, що ОСОБА_5 відійшла від автомобіля перш, ніж він почав рух. Чому ОСОБА_5 опинилась під колесами автомобіля, пояснити не може.

Враховуючи, що причина травми потерпілої сторонами не оспорюється, суд, з врахуванням приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження висновків експерта щодо дослідження транспортного засобу та висновків судово-медичної експертизи.

Вислухавши сторін по справі, свідків, суд доходить висновку, що показання потерпілої та свідка ОСОБА_9 є послідовними, не суперечать один одному, повністю відтворюють подію.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_10 , вбачає в її поясненнях намагання допомогти чоловіку уникнути покарання. Свідок не змогла пояснити, що саме сталося, лише стверджувала, що весь час безперервно дивилась на ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що жодних доказів того, що потерпіла знаходилась в стані алкогольного сп`яніння сторона захисту не надала. В свою чергу, на думку суду, якщо б потерпіла знаходилась в стані явного алкогольного сп`яніння, це було б підставою для водія ретельно переконатись в безпеці пішохода, який знаходився на дорозі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_3 був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміну, не переконався у безпечності початку руху керованого ним автомобіля, внаслідок чого після початку руху зачепив лівою частиною вказаного причепа пішохода ОСОБА_5 , яка знаходилась на проїзній частині на відстані близько 10 см зліва відносно напрямку руху даного автомобіля, від чого вона не втримала рівновагу та впала на проїзну частину, після чого ОСОБА_3 , продовжуючи рух, здійснив наїзд лівими колесами вказаного причепа на обидві ноги останньої.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, піддавши їх оцінці, суд приходить до переконання, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу підсудного: правопорушення не є тяжким, обвинувачений одружений, має постійне місця роботи, пов`язане з керуванням автомобілем, характеризується задовільно.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання, відповідно до статтей 66, 67 КК України, судом не встановлені.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 1 ст. 268 КК України у виді обмеження волі. Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого, у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, які, на думку суду, будуть необхідними і достатніми для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що обвинувачений працює збірником молока у ВК «Всеукраїнський аграрний кооператив», та наявність права керування транспортним засобом необхідно йому для роботи, суд, враховуючи санкцію ч. 1 ст. 286 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення правопорушення, вважає за можливе не позбавляти обвинуваченого права керування транспортним засобом.
Цивільний позов не заявлявся.
Загальна сума судових витрат на залучення експертів становить 3269 грн 00 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Питання з речовими доказами, суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 342-352, 363-368 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набрання вироком законної сили, речові докази: автомобіль «ВАЗ-2121», р.н. НОМЕР_1 , та причеп «ЛЕВ 1425-283425», р.н. НОМЕР_2 , залишити у власника - ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 3269 грн 00 коп.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Жашківський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій. У разі подачі апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду. Копія вироку суду негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Юлія Дмитрівна Коцюбинська