Справа № 459/1115/17
Провадження № 1-кп/459/171/2021
УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Червоноград обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002063 від 07.10.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в :
24.09.2020 р. до Червоноградського міського суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002063 від 07.10.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Ухвалою судді від 22.09.2020 року по даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 15.10.2020 року залучено захисника для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_4 за призначенням.

В підготовчому провадженні обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, вчинене 06.10.2016 року, на підставі ст. 49 КК в зв`язку із закінченням строків давності.

Заявлене клопотання підтримав захисник ОСОБА_5 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор заперечив проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України, вказав, що в провадженні Личаківського районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, які вчинені ним в період з червня 2016 року по травень 2020 року, тому вважає, що строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України переривалися та строк давності даного злочину закінчується в травні 2022 року, а відтак відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

В підготовчому судовому потерпілий ОСОБА_6 та його представник заперечили проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, вказали, що строки притягнення до відповідальності ОСОБА_4 не збігли, оскільки такі строки неодноразово зупинялись слідчим та судом у зв`язку з його розшуком та такий строк переривався у зв`язку з скоєнням ним нових злочинів.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши наявні у суду матеріали кримінального провадження та обвинувальний акт, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання виходячи з наступного.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 06.10.2016 року близько 07 години 30 хвилин, перебуваючи на АДРЕСА_1 , внаслідок конфліктної ситуації, що виникла у зв`язку із встановленням місця проживання його малолітніх дітей, на ґрунті виниклих неприязних відносин, сидячи в наполовину похилому положенні на другому ряді сидінь в салоні автомобіля «Nissan Vanette», д.н.з. НОМЕР_1 , умисно наніс удар правою ногою в праву руку ОСОБА_6 та продовжуючи протиправні дії, умисно, наніс ще один удар двома ногами в область грудної клітки останнього, у зв`язку із чим ОСОБА_6 впав на землю, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів на правому плечі та на правому лікті, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно із ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом особа звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення підстав, передбачених ст. 49 КК, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

У відповідності до положень ст.12 КК України на час скоєного це кримінальне правопорушення відносилося до злочину невеликої тяжкості, зараз кримінального проступку.

Санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Отже, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України становить два роки.

Перебіг строків давності виключає кримінальну відповідальність за умови, що сплив строку давності не був порушений. Беручи до уваги призначення цього інституту кримінального права, законодавець передбачає випадки, в яких перебіг давності зупиняється в разі ухилення винної особи від слідства чи суду (ч.2 ст.49 КК України) та переривається, якщо до спливу передбаченого законом строку особа вчинила новий злочин (ч.3 ст.49 КК України).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Таким чином, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року (провадження № 5-1кс15), під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо)… Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство... При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року (провадження № 51-9040 км 18) на підставі аналізу положень ч. 1 ст. 281 КПК колегія суддів дійшла висновку, що підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження. Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Згідно з обвинуваченням, яке висунуто ОСОБА_4 , йому інкримінується скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України скоєного: відносно потерпілого ОСОБА_6 06.10.2016 року.

Постановою слідчого від 21.03.2017 року ОСОБА_4 було оголошено в розшук (а.с.32), після чого постановою слідчого від 21.04.2017 року досудове розслідування було продовжене.

Однак, надані прокурором матеріали на спростування доводів клопотання не містять даних, які б підтверджували факт саме умисного вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства. Так в матеріалах провадження відсутні дані про повідомлення про підозру ОСОБА_4 , про виклики до слідчого після повідомлення про підозру в порядку, визначеному ст. 135 КПК, і яким чином було встановлено, що він відсутній за місцем проживання. Крім того не надано доказів щодо приводів підозрюваного до слідчого.

Верховний Суд у своїх рішеннях зауважує, що кримінальний закон пов"язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Таким чином, надані прокурором копії процесуальних документів з матеріалів кримінального провадження не містять даних, які б підтверджували факт умисного вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства, а зупинення досудового розслідування у зв`язку з його розшуком саме по собі не свідчить про ухилення від слідства.

Також судом встановлено, що дане кримінальне провадження перебувало на розгляді у Червоноградському міському суді Львівської області з 2017 року.

Зокрема, суду подано документи, які підтверджують відомості про застосування до ОСОБА_4 заходів забезпечення кримінального провадження у виді приводу (а.с.35) та грошового стягнення (а.с.34), які були наслідками неприбуття його на виклик до суду без поважних причин.

13.07.2017 року за клопотанням прокурора, судом було оголошено розшук обвинуваченого, в зв`язку з чим провадження у справі було зупинено відповідно до вимог ст. 335 КПК України (а.с.37).

Як вбачається з листа Городоцької місцевої прокуратури від 23.01.2017 року, місце перебування обвинуваченого ОСОБА_4 було встановлено та 12.01.2018 року доставлено до Червоноградського міського суду Львівської області (а.с.33).

Також, в подальшому, у зв`язку із неявкою без поважних причин, належним чином повідомленого обвинуваченого, судом неодноразово застосовувались заходи процесуального примусу до останнього у виді приводу (а.с.38,39,40), які виконані не були, що слугувало причиною повторного оголошення ОСОБА_4 у розшук, на час проведення якого провадження по справі зупинено, про що постановлено ухвалу від 07.11.2019 року.

Ухвалою від 20.12.2019 року у зв`язку із встановленням місця перебування обвинуваченого, відновлено кримінальне провадження (а.с.42).

За таких підстав, суд вважає, що такий строк переривався у зв`язку із розшуком обвинуваченого протягом періодів: з 13.07.2017 року по 12.01.2018 року року (5 місяців 30 днів) та з 07.11.2019 року по 20.12.2019 року (1 місяць 13 днів).

Одночасно, за ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Суд не приймає до уваги доводи прокурора про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_4 від покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з наявністю в провадженні суду іншого обвинувального акту щодо нього у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів і як наслідок переривання строків давності виходячи з наступного.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Поруч із цим, ч.1 ст. 17 КПК України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ч. 5 цієї статті встановлено, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Тобто зі змісту вказаних норм закону убачається, що факт вчинення особою злочину може бути встановлений лише обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Тому доводи прокурора про те, що наявність обвинувального акту щодо ОСОБА_8 за ч. ч.3,4 ст. 190, ч. 3 ст. 28- ч.3 ст.358 КК України свідчить про вчинення останнім тяжких та особливо тяжких злочинів, а тому строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України переривався не заслуговують на увагу.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки 5-ти річний строк з дня вчинення 06.10.2016 року кримінального проступку з врахуванням його ухилення від суду в період з з 13.07.2017 року по 12.01.2018 року (5 місяців 30 днів) та з 07.11.2019 року по 20.12.2019 року (1 місяць 13 днів) станом на день вирішення клопотання не сплив.

Керуючись ст.ст. 12,44, 49 КК України, ст.ст. 284,372 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1