Провадження № 1-кс/686/7625/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду в м. Хмельницькому клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001321,

встановив:

20.07.2021 року старший слідчий відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_4 про накладення арешту на мобільний телефон марки «Samsung GalaxyA51», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із сім картою з абонентським номером телефону « НОМЕР_3 », який поміщено до сейф пакету SUD3074825, спортивні шорти чор ного кольору із написом «adidas» та логотипом, футболку чорного кольору із логотипом та наявною биркою із написом «ВЕТЕР» з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню, в зв`язку з наступним.

19.07.2021 Хмельницьким РУП ГУНП в Хмельницькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001321, попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 155 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що «12 липня 2021 близько 22:30 години невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_5 , перебуваючи на дев`ятому поверсі в під`їзді №1, будинку АДРЕСА_1 , вступила в природній статевий акт із ОСОБА_6 , яка не досягла шістнадцятирічного віку.

19.07.2021 в період часу із 23:10 год. по 23:45 год., у відповідності до заяви користувача житловим приміщенням ОСОБА_7 , було проведено огляд місця події, а саме житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду на підставі заяви на добровільну видачу, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «SamsungGalaxyA51», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із сім картою з абонентським номером телефону « НОМЕР_3 », який поміщено до сейф пакету SUD3074825, спортивні шорти чорного кольору із написом «adidas» та логотипом, футболку чорного кольору із логотипом та наявною биркою із написом «ВЕТЕР», в яких був одягнений ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які поміщено до паперового упакування.

У відповідності до матеріалів кримінального провадження, зазначені вище вилучені речі у даному кримінальному провадженні мають значення речових доказів, як такі, що зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно постанови від 20.07.2021 вищевказані речі виявлені та вилучені в ході проведення досудового розслідування визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні №0001321.

Вищевказані речі є процесуальними джерелами фактичних даних (доказів), на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню».

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу; можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п. 1-2 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати.

Разом з тим, відсутнє будь-яке обґрунтування, яке значення для кримінального провадження, розслідуваного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, має вилучений мобільний телефон марки «Samsung GalaxyA51», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім картою з абонентським номером телефону « НОМЕР_3 ».
Окрім того, ч. 2 ст. 168 КПК України визначено, що забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Слідчим не доведено необхідності накладення арешту на мобільний телефон та не мотивовано необхідність його вилучення, а також не обґрунтовано неможливості копіювання інформації, що міститься на ньому.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин клопотання слідчого про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідчий суддя
постановив:

Клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001132 повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1