КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
15 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участі
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
В С ТА Н О В И Л А
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.04.2021 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, до 03 червня 2021 року, включно.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05.04.2021 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до 03 червня 2021 року, включно та постановити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції було розглянуто усне клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою незважаючи на те, що в судове засідання не з`явився захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечував проти проведення підготовчого засідання у відсутності захисника. Також апелянт вказує на те, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 є необгрунтованим, а жоден із вказаних прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, ніякими доказами не підтверджений.
Заслухавши доповідь судді доповідача, вирішивши питання про можливість розгляду провадження за відсутності обвинуваченого, який не наполягав на безпосередній участі, доводи сторони захисту, яка підтримала апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, пояснення сторін і відповіді на запитання суду, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали, які надійшли з Голосіївського районного суду міста Києва, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.04.2021 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 03.06.2021 року, включно.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції враховує тяжкість пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, відсутність підстав для зміни міри запобіжного заходу, оскільки по даному кримінальному провадженні не розпочато судовий розгляд, а тому існують ризики, передбачені ч.ч. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .
Беручи до уваги конкретні обставини справи, ту обставину, що ризики, передбачені ч.ч. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не перестали існувати. Також суд взяв до уваги те, що тримання під вартою є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованості прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд оцінює критично, зважаючи на те, що на даний час справу не призначено до судового розгляду, а отже існують ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.
Стосовно доводів захисника про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов'язання, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України", зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 , суспільний інтерес у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого.
Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу у виді особистого зобов'язання, як того просить апелянт, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.
За таких обставин, оскільки доводи поданої апеляційної скарги в ході їх розгляду в апеляційному порядку свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 177, 199, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05.04.2021 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України до 03.06.2021, включно, ? залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3