Дата документу 25.02.2021 Справа № 311/2938/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/709/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №311/2938/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Авдіївка Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, строком на 60 днів, тобто до 18.04.2021 року.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього певних обов`язків. Свої вимоги мотивував тим, що ризики, на які посилався прокурор та суд в ухвалі, нічим не доведені, як і не доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам. Обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, закордонних паспортів не має.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому зазначив, що він тривалий час тримається під вартою, а клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; захисника та обвинуваченого, які повністю підтримали доводи і вимоги апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг та просив ухвалу залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що на розгляді Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК.

В судовому засіданні прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Суд, задовольняючи дане клопотання та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, в ухвалі зазначив, що встановлені у даній справі ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати, а тому для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. При цьому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти даним ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах закону.

Так, з представлених матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі. При цьому встановлено, що обвинувачений не має чітко визначеного місця проживання, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність соціальних чинників стримуючого характеру.
Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_8 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, за відсутності міцних соціальних зв`язків опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.
Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення умисного корисливого тяжкого злочину, у даній справі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду. Також обвинувачений ніде не працює, не має постійного джерела доходу.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, безумовно свідчать про існування ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 наразі не завершено, існує ризик незаконного впливу на свідків, адреси проживання яких відомі обвинуваченому.
Відтак, зважаючи на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , характер та тяжкість інкримінованого йому злочину, можливу міру покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст.177, 178, 183 КПК, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, на які послався суд в своїй ухвалі.
При цьому суд правильно визначився з тим, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
З огляду на зазначене, твердження апелянтів про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.
При цьому обвинувачений, вимагаючи в апеляційній скарзі застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 не надав будь-яких доказів на підтвердження його права користування даним житлом чи права проживання в ньому, а відтак і можливості виконання даного запобіжного заходу.
Сама по собі тривалість тримання особи під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.
Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4