Справа№ 938/219/21
Судове провадження № 1-кп/938/62/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №000019 від 23.02.2021 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , не працевлаштованого, з повною загальною середньою освітою, депутатом не обирався, не судимого
у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив умисне систематичне психологічне насильство щодо дружини ОСОБА_5 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, за таких обставин.
17.08.2020 року приблизно о 21.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство сварку зі своєю дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої висловлювався в адресу останньої нецензурною лайкою, словесно погрожував їй фізичною розправою. За вказані дії постановою судді Верховинського районного суду від 21.08.2021 року ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Продовжуючи свої протиправні дії, 02.09.2020 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, діючи умисно, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, знову вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_5 , яке виразилось в тому, що під час конфлікту з нею він висловлювався в її сторону нецензурними словами, погрожував фізичною розправою. За вказані дії постановою судді Верховинського районного суду від 15.09.2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 гривень.

Однак, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, та будучи двічі притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП знову вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 при наступних обставинах: 22.02.2021 року близько20:00 годин в АДРЕСА_1 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_4 , діючи умисно, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, знову вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_5 , яке виразилося в тому що під час конфлікту з нею він висловлювався в її адресу нецензурними словами та погрожував фізичною розправою.

Такі протиправні дії ОСОБА_4 призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство.
Через канцерярію суду в даному кримінальному провадженні поступила угода про примирення від 15.04.2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , яка укладена відповідно до вимог ч.1 ст. 468, ст.471 КПК України.
Відповідно до ч. 3 п. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди про примирення.
Згідно з даною угодою, потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор надав суду матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, і просив ухвалити вирок, яким затвердити вказану угоду і призначити обвинуваченому покарання, узгоджене між ним та потерпілою в угоді про примирення.
Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення та просила затвердити зазначену угоду.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільною, кваліфікація дій за ст. 126-1 КК України є правильною.
Обвинувачений розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є: обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України. А для потерпілої - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди .
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину, інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявка клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.
У разі невиконання угоди про примирення потерпіла відповідно до ст. 476 КПК України має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим (підозрюваним) може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, яке, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Суд вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного (яка вперше притягається до кримінальної відповідальності), обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття), узгоджене обвинуваченому покарання у виді 200 годин громадських робіт буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів. При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 не відноситься до категорій осіб, яким відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України, не може призначатися такий вид кримінального покарання, як громадські роботи.
Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.314,373,374,469,471,474-475 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 15 квітня 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №000019.
ОСОБА_4 визнати винним за ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення :
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілою виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.6, 7 ст. 474 КПК України;
- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1