Справа № 944/503/21
Провадження №1-кп/944/754/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.05.2021м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворів матеріали кримінального провадження № 0000011 від 12 січня 2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ходорківці Жидачівського району Львівської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , який фактично проживає в АДРЕСА_2 , офіційно працевлаштований, одружений, який має на утриманні неповнолітнього сина, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 в період з 20 лютого 2020 року по 08 січня 2021 року, перебуваючи по місцю свого проживання в АДРЕСА_2 , умисно, систематично, на ґрунті неприязних відносин, вчиняв психологічне насильство щодо своєї доньки ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань останньої та погіршення якості життя потерпілої.

Так, 20 лютого 2020 року о 19 год. 00 хв., ОСОБА_4 за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю його доньки ОСОБА_5 , за що 27 лютого 2020 року був притягнутий до адміністративної відповідальності Яворівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, 02 червня 2020 року о 22 год. 40 хв., ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, повторно вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю його доньки ОСОБА_5 , за що 31 липня 2020 року був притягнутий до адміністративної відповідальності Яворівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 08 січня 2021 року приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_5 домашнє насильство, яке виражалось в тому, що ОСОБА_4 виражався в її сторону нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, чим вчинив відносно неї психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань останньої та погіршення якості життя ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчинені психологічного насильства щодо своєї доньки ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі. Показав, що дійсно систематично вчиняв домашнє насильство по відношенню до доньки, з якою спільно проживає, підтвердив той факт, що вчиняв таке, будучи в стані алкогольного сп`яніння. Щиро розкаявся у вчиненому та обіцяє більше подібного не вчиняти.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснила, що коли обвинувачений приходив додому в стані алкогольного сп`яніння, то безпричинно чіплявся до неї, погрожував фізичною розправою, ображав нецензурними словами. Зазначила про те, що одного разу, після вчинення домашнього насильства обвинуваченим, змушена була забрати речі, покинути місце свого проживання та тиждень проживала в своєї сестри. Зазначила, що після скерування справи до суду, обвинувачений змінився, старається не вживати нецензурні слова та алкогольні напої.

Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор та потерпіла, в свою чергу також не оспорювали фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.

В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях обвинуваченого та потерпілої, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, а також на досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо своєї доньки, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої, доведена повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України суд визнає його щире каяття, яке в свою чергу знайшло прояв у тому, що обвинувачений дійсно шкодує про вчинене і готовий понести призначене судом покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України є вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги позитивну характеристику з місця проживання, відсутність скарг від односельчан, те що обвинувачений раніше не судимий, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, працює офіційно, має на утриманні неповнолітнього сина, 2009 року народження.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ст.126-1 КК України у виді громадських робіт, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільного позову не заявлено. Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.

Керуючись ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят годин) громадських робіт.

Початок строку відбування покарання обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1