Справа № 712/4941/21
Провадження № 1-кс/712/2665/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2021 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушенні передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н ОВ И В:
Старший слідчий слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_8 , за погодженням прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушенні передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Клопотання мотивується тим, що у провадженні слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001123 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 01.05.2021 року близько 17.00 години ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження навісного замку, проник до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , який розташований на території гаражного кооперативу «Гігант» по вулиці Сурікова, 13А в м. Черкаси, звідки умисно, з корисливих спонукань, викрав чуже майно, а саме металеві деталі і вироби, які належать ОСОБА_9 , які склав до багажного відділення та салон автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 . Після чого ОСОБА_7 усвідомлюючи, що його дії були помічені свідком, за раптово виниклим умислом спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, ігноруючи заклики та дії свідка до повернення викраденого майна, з корисливих мотивів, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання з місця вчинення злочину зник за допомогою вказаного транспортного засобу, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків в розмірі 1500 гривень.

02.05.2021 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хутори, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, офіційно не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інвалідом, учасником бойових дій, депутатом, ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС не являється, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Метою застосування до ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Беручи до уваги той факт, що відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слідчим суддею Канівського міськрайонного суду Черкаської області обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289, строком на два місяці, він вчинив новий корисливий злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до восьми років, суспільно-утриманців не має, а тому, будучи обізнаним про тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, матиме реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досягненню завдання кримінального провадження та досягнення цілей покарання, а тому описаним вище ризикам не можливо запобігти шляхом обрання менш суворого запобіжного заходу.

Крім того, звертаю увагу суду, що мова йде саме про ризики, а не про факти вчинення дій передбачених в ст. 177 КПК України. В іншому випадку йшлося б про притягнення до кримінальної відповідальності за дії передбачені в ст. 177 КПК України та у відповідних статтях Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задоволити.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, та пояснив, що його попросили перевезти речі. Він спиляв замок, взяв речі та погрузив їх, потім був затриманий працівниками поліції. У нього був ключ, але загубився. Дозвіл на залишення житла йому надала слідча.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, допитавши свідків, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, під час розгляду клопотання слідчого, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_7 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри на час розгляду клопотання щодо можливого вчинення ОСОБА_7 інкримінуємого кримінального правопорушення.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32).

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точку зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нею обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього та дослідивши кримінальне провадження є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні.
Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

В своєму клопотанні, слідчий посилається на те, що ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення, перебуваючи на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

При розгляді даного клопотання був допитаний потерпілий ОСОБА_9 , який суду пояснив, що не може сказати чи була крадіжка чи ні. Ніяких розмов з дружиною стосовно гаража у нього не було. З дружиною знаходиться в нормальних стосунках. Стосовно оренди гаража щось нібито говорила дружина, але він не пам`ятає.
02.05.2021 року ОСОБА_9 був допитаний в якості потерпілого та пояснив, що 01.05.2021 року йому зателефонував голова авто кооперативу та повідомив, що у його гараж залізли два чоловіки, які приїхали на машині. Приїхавши до авто кооперативу він виявив, що ворота гаражу відчинені та відсутній навісний замок. Оглянувши приміщення гаражу він виявив зникнення речей та металевих труб.
ОСОБА_10 , яка була допитана в судовому засіданні, пояснила, що вони скандалили з чоловіком. Вона здала в оренду гараж і першого числа орендарі повинні були завести свої речі, тому вона домовилася з ОСОБА_11 , щоб убрали металобрухт та дала йому ключ від гаража. Вона знала, що з гаража викрали речі, але не казала чоловіку. Близько 23:00 годин чоловік їй сказав, що з їхнього гаража викрали речі.
Слідчий суддя не бере до уваги зазначені покази потерпілого та його дружині, оскільки покази значно різняться один одному та протирічать іншим матеріалами справи. ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що був присутній при огляді, під час якого вилучали речі, які потерпілий ОСОБА_9 впізнав та казав що це саме ті речі які знаходилися в гаражі. Він рахував що дійсно відбулася крадіжка з гаража.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що знаходився в автокооперативі по робочим справам. На територію заїхав автомобіль на поїхав на оглядову яму. Потім заїхав чорний автомобіль Опель. Він думав що вони ремонтують автомобіль. Потім виявили, що замок на гаражі був зрізаний.
Відповідно до рапорту старшого слідчого СВ ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_14 вбачається, що нею проводиться розслідування у кримінального провадженні № 0000006 від 06.01.2021 за підозрою ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Стосовно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
ОСОБА_7 з проханням залишити місце проживання до неї не звертався та такого дозволу йому не надавала.
В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має місце проживання, а саме проживає за адресою: АДРЕСА_1 , однак не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, що дає підстави вважати, що дана особа немає стійких соціальних зв`язків. Крім того, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
В судовому засіданні прокурором та слідчим не доведено ризику переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, приховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Дослідженням клопотання, матеріалів кримінального провадження, та поясненням прокурора та слідчого у судовому засіданні вбачається, що органом досудового розслідування не доведено, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та уникати явки за викликами.

За таких обставин, та аналізу зібраних досудовим розслідуванням матеріалів клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що підозрюваний не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту у нічний час доби.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131-132, 176-178, 181, 193-196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного упраіння Національної поліції в Черкаській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушенні передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України залишити без задоволення.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в нічний час доби в період з 20:00 год. вечора до 07:00 год. ранку за адресою: АДРЕСА_1 в межах строку досудового розслідування, тобто до 30.06.2021 року.

Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали, тобто з 04 травня 2021 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) не залишати житло та не відлучатись з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 20-00 год до 07-00 год ранку;

2) прибувати до слідчого прокурора та суду за першим викликом;

2) повідомляти суд, слідчого чи прокурора про зміну свого місця проживання та місяця роботи;

3) утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками кримінального провадження.

Працівники Національної поліції в Черкаській області з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала про запобіжний захід у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області для організації її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1