ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 644/653/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2065/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , цивільного позивача ОСОБА_9 , без участі обвинуваченого ОСОБА_10 чи його захисника, без участі представника СК «Ю.Ес.Ай», належним чином повідомлених про розгляд справи, від частини з яких, а саме від обвинуваченого ОСОБА_10 , надійшла заява про розгляд справи без нього, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 03 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, маючого середню технічну освіту, одруженого, працюючого в ДП «Завод Електроважмаш», раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з призначенням покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 1500 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В решті вимог відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_9 до ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати на оплату судових експертиз у сумі 10 362,66 гривень.

Вказаним вироком встановлено, що 28 08 2019 року приблизно о 12 - 55 годині ОСОБА_10 керуючи автомобілем «Daewoo Lanos ТF-696», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Миру з боку вул. Бекетова у напрямку вул. Генерала Момота в м. Харкові, виїхав на регульоване перехрестя вул. Миру та проспекту Архітектора Альошина поблизу будинку № 22 на зелений сигнал світлофору, де у зустрічному напрямку рухався автомобіль Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який водій ОСОБА_10 міг завчасно виявити, діючи необережно, своєчасно не зменшив швидкість руху, не зупинив керований автомобіль та не дав дороги, чим порушив вимоги п. 10.1 та п. 16.6 Правил дорожнього руху України, та створивши аварійну ситуацію для водія ОСОБА_11 , допустив зіткнення з автомобілем Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в результаті дорожньо-транспортної події в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на пішоходів, які знаходились на тротуарі. Внаслідок наїзду ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді травми голови: перелому правої скроневої кістки, перелом черепа в зоні середньої черепної ямки, крововиливи над і під тверду мозкову оболонку, забій головного мозку з вогнищами контузій лобової і скроневої часток зліва та тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому медіального відростку лівої плечової кістки без зсуву, закритого перелому лонної кістки праворуч з незначним зсувом.
Дії ОСОБА_10 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_7 середні та тяжкі тілесні ушкодження.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати в частині часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, відмовивши у його задоволенні у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог є необґрунтованим та несправедливим.
Під час судового розгляду потерпілою ОСОБА_7 та цивільним позивачем ОСОБА_9 не надавалися достатні докази на підтвердження тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, порушення їх актуальних життєвих планів, погіршення можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації.
Вказує, що ані потерпіла, ані цивільний позивач не надавали суду висновок експертного психологічного дослідження, який би підтвердив глибину їх страждань, ступінь їх психологічного дискомфорту.
Крім того, вказує, що судом першої інстанції під час вирішення питання щодо заявлених позовних вимог не було враховано, що кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинене з необережності, останній регулярно перераховував потерпілій і цивільному позивачу грошові кошти, обвинувачений має батьків похилого віку, має на утриманні неповнолітню дитину та страждає на тяжке захворювання, яке потребує постійного медичного втручання.
Вважає, що усі перелічені обставини є підставами для відмови у задоволенні позовних вимог.
На вказану апеляційну скаргу адвокатом ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , подано заперечення, які містять прохання про відхилення апеляційної скарги обвинуваченого та залишення вироку суду першої інстанції без змін, обґрунтовуючи які зазначив, що оскільки судом першої інстанції було достовірно встановлено, що з вини ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_7 були заподіяні середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, які завдали останній як фізичного болю так і душевних страждань, обвинувачений має компенсувати ті психо-емоційні переживання, які потерпілій довелося пережити внаслідок ушкодження здоров`я.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_7 , її представник ОСОБА_8 та цивільний позивач ОСОБА_9 не вбачали підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_10 , його захисник та представник СК «Ю.ЕС.АЙ» будучи належним чином повідомленими про розгляд апеляційної скарги, у судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду справи без їх участі до апеляційного суду не надавали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, потерпілої, її представника та цивільного позивача, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюється, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Перевіряючи вирок в межах апеляційних доводів обвинуваченого щодо безпідставності задоволення цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_7 100 000 гривень та на користь Іванової 1500 гривень на відшкодування моральної шкоди, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності задоволення цивільного позову потерпілої та цивільного позивача у цій частині.

Так, згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

З положень зазначеної статті вбачається, що в мотивувальній частині вироку суд на основі всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи має навести мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого, цивільного відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, з кого саме вони стягуються, на чию користь та в якому порядку проводити стягнення, зарахувати суми, добровільно передані цивільному позивачеві, вказати матеріальний закон на підставі якого вирішено цивільний позов, давши при цьому належну оцінку зазначеним обставинам.

Так відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Стала судова практика визначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до початку розгляду справи потерпілою ОСОБА_7 та цивільним позивачем ОСОБА_9 було подано позовні заяви, які задоволено частково.

Вирок суду ж оскаржується лише в частині стягнення моральної шкоди.

Що стосується моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_7 , то як вбачається з позовної заяви її розмір оцінено в 150 000 гривень та обґрунтовано тим, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за вини обвинуваченого ОСОБА_7 отримала чисельні тілесні ушкодження, що заподіяло їй значні емоційні страждання. Остання позбавлена можливості повного відновлення свого здоров`я, їй буде встановлена група інвалідності. З моменту ДТП її життя змінилося докорінно, вона перенесла складні операції, чисельні обстеження, огляди лікарів.

Цивільний позивач ОСОБА_9 оцінила спричинену їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоду моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, яку обґрунтувала тим, що через неправомірні дії обвинуваченого отримала чисельні тілесні ушкодження. Чисельні огляди лікарів та обстеження, спричиняють їй значні емоційні страждання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення цивільних позовів в частині стягнення на користь ОСОБА_7 моральної шкоди лише частково, а саме у розмірі 100 000 гривень та на користь ОСОБА_9 у розмірі 1500 гривень, враховуючи необережну форму вини обвинуваченого при вчиненні тілесних ушкоджень потерпілій та цивільному позивачу, посткримінальну поведінку обвинуваченого, який не заперечував свої вини у скоєному та перераховував цивільним позивачам грошові кошти.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при визначенні розміру заподіяної моральної шкоди, суд першої інстанції у повній мірі врахував характер, тривалість та обсяг душевних та психічних страждань, характер наслідків спричинених потерпілій ОСОБА_7 та цивільному позивачу ОСОБА_9 душевних травм, оскільки у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_10 потерпіла та цивільний позивач певний час не могли вести повноцінний спосіб життя, а потерпіла ОСОБА_7 буде вимушена пристосовуватися до негативних умов існування і в подальшому. Протягом певного часу як ОСОБА_7 та к і ОСОБА_9 були позбавлені можливості звичного спілкування з оточуючими та працювати через необхідність лікування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку що заподіяна моральна шкода як потерпілій ОСОБА_7 так і цивільному позивачу ОСОБА_9 є очевидною, а рішення суду першої інстанції щодо визначення її саме у вказаному розмірі було прийнято з урахуванням принципу розумності та справедливості, враховуючи глибину та тривалість моральних страждань потерпілої та цивільного позивача.

Будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є безумовне скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ч.6 ст. 9, ст. 7, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст. 407, 409, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 03 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4