ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/727/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: заміна покарання більш м`яким
У Х В А Л А
іменем України
17 серпня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01 червня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит, Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 28.08.2009 року Апеляційним судом АР Крим за п.13 ч.2 ст.115 КК України на 15 років позбавлення волі.

Початок строку: 22.03.2009 року, кінець строку: 08.09.2023 року.

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. В обґрунтування свого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 , утримуючись у місцях попереднього ув`язнення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався, відбуваючи покарання в Ольшанській виправній колонії № 53, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не мав, адміністрацією установи заохочувався 10 разів. В ДУ "Північна виправна колонія №90" засуджений відбуває покарання з 29.01.2019 року. За період відбування покарання ОСОБА_8 зарекомендував себе з позитивної сторони, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи заохочувався 4 рази. Був працевлаштований з травня 2019 року по лютий 2020 року, у червні 2020 року та вересні 2020 року, лютому 2021 року. Як свідчать матеріали особової справи засудженого ОСОБА_8 , він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зараз відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину проти життя особи, раніше звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, проте це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Такі відомості про особу ОСОБА_8 , на переконання суду, не є достатніми для висновку про успішність процесу його виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 вказує про невідповідність судового рішення вимогам матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів указує про те, що у відповідності до положень ст.82 КК України, ст.6 КВК України наявні підстави того, що засуджений довів своє виправлення, оскільки він не притягувався до дисциплінарної відповідальності під час перебування в умовах СІЗО та в установах відбування покарання, характеризується позитивно, має заохочення за належну поведінку та ставлення до праці і працевлаштований на даний час.
Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.82 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Частиною 3 ст.82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення або став на шлях виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано вищевказаних вимог закону в повному обсязі.

Як випливає з матеріалів провадження та наданої характеристики, засуджений ОСОБА_8 за час перебування у місцях попереднього ув`язнення до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався, відбуваючи покарання в Ольшанській виправній колонії № 53, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не мав, адміністрацією установи заохочувався 10 разів. У ДУ "Північна виправна колонія №90" засуджений відбуває покарання з 29.01.2019 року. За період відбування покарання ОСОБА_8 зарекомендував себе з позитивної сторони, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи заохочувався 4 рази. З представниками установи ввічливий. На заходи виховного впливу реагує. Зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу завжди утримує в належному стані. На даний час працевлаштований в майстернях установи. За характером врівноважений, не схильний до створення конфліктних ситуацій. Свою вину у скоєному злочині визнає. На профілактичних обліках не перебуває. У колективі засуджених спілкується переважно із засудженими позитивної спрямованості. Підтримує зв`язок з близькими родичами шляхом листування. Був працевлаштований з травня 2019 року по лютий 2020 року, у червні 2020 року та вересні 2020 року, у лютому 2021 року.
Зважаючи на те, що висновок про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апелянта про те, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення та довів своє виправлення, тобто процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

17.10.2018 року засудженому ОСОБА_8 змінено умови тримання та переведено його до колонії середнього рівня безпеки для осіб, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі.

15.03.2019 року комісією установи засудженому ОСОБА_8 було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким як такому, що не став на шлях виправлення.
23.11.2020 року засудженому ОСОБА_8 ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2020 року відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до вимог ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, вироком апеляційного суду АР Крим від 28.08.2009 року ОСОБА_8 засуджено за п.13 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі.
Раніше він притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного умисного злочину, відбував покарання у місцях позбавлення волі та був у 2006 році умовно-достроково звільнений від відбування покарання, проте це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я людини, що свідчить про його схильність до вчинення особливо тяжких злочинів та небажання стати на шлях виправлення.
Перебуваючи в місцях позбавлення волі з 2009 року, засуджений ОСОБА_8 почав отримувати заохочення лише з 2015 року, 14 разів заохочувався за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, щовідповідно до вимог ст.107 КВК України є обов`язком засудженого.

Сам по собі факт наявності у ОСОБА_8 14 заохочень за весь час відбування покарання за вчинення особливо тяжкого злочину не свідчать про наявність достатніх позитивних змін в особистості засудженого, які мають бути враховані як підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Враховуючи обставини повторного притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення умисного вбивства, тобто особливо тяжкого злочину, що не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, факт застосування пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що не сприяло його виправленню, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника необґрунтованою.

Крім того, апелянтом не надано доказів того, що засуджений ОСОБА_8 на даний час працевлаштований, а тому такі доводи захисника є неприйнятними.

Обставини, на які посилається захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції та не прийняті до уваги як такі, що доводять факт того, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

При цьому суперечать матеріалам справи вказівки апелянта про те, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення, оскільки питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання не було предметом судового розгляду.

Зазначені вище обставини в своїй сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення, що не є підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, щозасуджений ОСОБА_8 не довів того, що став на шлях виправлення, з яким погоджується і колегія суддів.
Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене вище, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисникаОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів не знаходить.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01 червня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4