Справа № 442/1153/21
Провадження № 1-кс/442/185/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, -
встановив:
10.02.2021 ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження за №0000022 від 16.01.2021, винесену дізнавачем інспектором сектору дізнання Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 .
В обґрунтування скарги покликається на те, що в провадженні дізнавача інспектора сектору дізнання Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 знаходилось вищевказане кримінальне провадження. 16.01.2021 дізнавачем винесено постанову про закриття кримінального провадження. Зазначену постанову вона отримала 05.02.2021. Вважає дану постанову передчасною, оскільки тривалий час потерпає від протиправних дій свого сусіда ОСОБА_4 . Він постійно проявляє до неї агресію, неодноразово завдавав їй тілесні ушкодження. ОСОБА_2 неодноразово зверталась до Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області з приводу її побиття останнім, проте такі звернення не дали результатів: профілактичні бесіди на сусіда не діяли. В оскаржуваній постанові дізнавач покликається на те, що на виклики вона не з`являється, за місцем проживання відсутня, у зв`язку з чим неможливе встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Однак такі твердження не відповідають дійсності. 14.01.2021 ОСОБА_2 взяла участь у судово-медичній експертизі, за результатами якої встановлено, що їй задано тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеня тяжкості. Вважає, що слідчим не проведено усіх необхідних слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутності, просить таку задоволити.
Дізнавач інспектор Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутності.
Дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження .

Відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що в провадженні Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000022 від 14.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі заяви ОСОБА_2

16.01.2021 дізнавачем-інспектором сектору дізнання Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження.

Постанову мотивовано тим, що з метою проведення подальшого розслідування у даному кримінальному провадженні неодноразово здійснювалися дзвінки на мобільний телефон ОСОБА_2 для того, щоб останній вручити постанову про проходження судово-медичної експертизи для виявлення тілесних ушкоджень та встановлення ступеню їх тяжкості. Проте, на виклики ОСОБА_2 не зявляється, за місцем свого проживання була відсутня, на телефонні дзвінки не відповідаю. В ході досудового розслідування не здобуто доказів, які би вказували на спричинення ОСОБА_2 умисних легких тілесних ушкоджень.

Разом з тим, у представлених суду матеріалах кримінального провадження (останні не пронумеронаві) наявний висновок експерта №12 від 14.01.2021, згідно якого у ОСОБА_2 мались тілесні ушкоджені у вигляді синців в ділянках правої очниці та ості правої лопатки. Вказані ушкодження виникли внаслідок ударної взаємодії із тупими твердими предметами, не виключно, в термін, вказаний обстежуваною, тобто 12.10.2021, і відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Крім цього, в рапорті дізнавача- інспектора СД Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 на ім`я начальника СД Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , дізнавач вказує про те, що ним: «НЕ здійснювались телефонні дзвінки на абонентський номер ( НОМЕР_1 ), який належить ОСОБА_2 , однак остання на будь-які телефонні дзвінки не відповідає».

З таких підстав, слідчий суддя вважає, що дізнавачем зухвало проігноровано наявний в матеріалах кримінального провадження висновок експерта, яким підтверджено наявність у потерпілої легких тілесних ушкоджень, не перевірено належним чином усіх обставин кримінального провадження, не надано належної оцінки зібраним доказам, знехтувано обов`язок, встановлений законодавцем щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження.
З таких підстав, слідчий суддя вважає, що висновок дізнавача про наявність підстав для закриття кримінального провадження є передчасним, а тому скаргу слід задоволити, оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).
Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, суд
постановив:
Скаргу ОСОБА_2 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження задоволити.
Постанову дізнавача інспектора сектору дізнання Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за №0000022 від 16.01.2021 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1