Справа № 535/512/20
Провадження № 1-кп/535/7/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Котельва кримінальне провадження за № 0000117 від 24 квітня 2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця сел. Котельва Полтавської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, на утриманні має одну малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: 1). 08.08.2008 року Котелевським районним судом Полтавської області за

ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном 1 рік 6 місяців; 2). 09.04.2009 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14.09.2011 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 1 місяць 3 дні на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.09.2011 року; 3). 16.10.2015 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 4).18.11.2015 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Котелевського районного суду від 16.10.2015 року та визначено остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 26.06.2018 року умовно-достроково на не відбутий строк 2 місяці 25 днів на підставі ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.06.2018 року; 5). 07.08.2019 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном 1 рік,

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України;

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку повторно вчинив новий тяжкий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 23 квітня 2020 близько 23-24 годин (точний час досудовим слідством не встановлений), обвинувачений ОСОБА_7 діючи повторно, маючи єдиний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом злому металевим прутом прибойця на який був закріплений навісний замок, проник до приміщення дачного будинку гр-на ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрав 14 мішків заповнених зернами сої, загальною вагою 519 кілограм 250 грам, ринкова вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1162 від 18.05.2020 року, становить 4325 гривень 35 копійок, чим потерпілому ОСОБА_4 заподіяв матеріальних збитків на вказану суму. У подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні після роз`яснення головуючим суті обвинувачення ОСОБА_7 в присутності свого захисника адвоката ОСОБА_6 зазначив суду, що йому зрозуміло суть обвинувачення, він визнає себе винним частково та виявив бажання давати суду показання.
Обвинувачений ОСОБА_7 , в своїх поясненнях суду спочатку свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав частково, фактично підтверджуючи виклад обставин зазначених в обвинувальному акті. Не заперечував місця, часу, способу яким забирав з будинку потерпілого ОСОБА_4 мішки з зерном сої, як та на чому перевозив дані мішки з зерном сої.

Однак під час системного допиту обвинувачений ОСОБА_7 , пояснив суду, що зерно сої він не крав, а купив у потерпілого ОСОБА_4 за кошти.

Обвинувачений ОСОБА_7 , під час судових дебатів та останнього слова зазначив суду, що не згоден з прокурором, і вини в його діях немає.

Не дивлячись на процесуальну захисну позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо не визнання своєї вини. Суд провівши судове слідство у відповідності до положень ч.1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дослідивши докази сторони обвинувачення та пояснення сторони захисту, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за викладених вище у вироку обставин підтверджується показами потерпілого ОСОБА_4 , а також усією сукупністю досліджених безпосередньо у судовому засіданні інших доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 чітко показав суду, що в його будинку знаходилися мішки з зерном сої, які в ніч з 23 квітня на 24 квітня 2020 року були викраденні. В приміщенні, яке зачинялося на замок був зірваний пробоєць, і він відразу звернувся з заявою про крадіжку в нього 12 мішків з зерном сої до поліції. В подальшому він дізнався, що крадіжку скоїв раніше відомий йому ОСОБА_7 . Під час коли обвинувачений ОСОБА_7 розповідав про те, що він не крав сою, а купив у потерпілого. Потерпілий ОСОБА_4 категорично заперечив слова обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо продажі зерна сої. Зазначивши в емоційній формі, що обвинувачений ОСОБА_7 говорить не правду, ніколи мови про продаж обвинуваченому сої взагалі не було.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , показала суду, що ніякої сої ОСОБА_7 не продавала, оскільки в неї її ніколи не було.
Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , показала суду, що в квітні місяці 2020 року в ночі близько 12 ночі біля господарства сусіда ОСОБА_4 гавкали собаки, і вона бачила там легковий автомобіль. На наступний день потерпілий ОСОБА_4 повідомив її, що в нього викрали зерно сої.
Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 , показала суду, що ніякої сої в неї не було, син ОСОБА_7 до неї з таким питанням не звертався. Зазначивши суду, що ніякої сої не купувала і не продавала.
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , показав суду, що дійсно він їздив у вечірній час на автомобілі ВАЗ 2101 разом з ОСОБА_7 до с. Милорадове, щоб забрати мішки сої. Зі слів ОСОБА_7 це була його соя. Коли вони поверталися до смт. Котельва їх зупинили працівники поліції.
Крім вище викладеного у судовому засіданні безпосередньо дослідженні та оголошені документи та висновки експертів надані стороною обвинувачення (публічним обвинувачем), які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме: Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 24 квітня 2020 року, за правовою кваліфікацією злочину по ч. 3 ст. 185 КК України;
рапортом поліцейського ПСРПП №1 Котелевського відділення поліції від 24.04.2020 року, в якому повідомлено про виявлення в автомобілі ОСОБА_7 12 мішків зерна сої;

рапортом ст. інспектора чергового Котелевського відділення поліції від 24.04.2020 року, в якому повідомлено про крадіжку з дачного будинку 12 мішків сої;

даними протоколуприйняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_4 від 24.04.2020 року, а саме вчинення в його домогосподарстві крадіжку сої в кількості 12 мішків;

протоколом огляду місця події від 24.04.2020 року та фото-таблицею до нього, де зафіксовано автомобіль «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , темно червоного кольору, в якому виявлено 12 мішків зерна сої;

протоколом огляду місця події та фото-таблицею до нього від 24.04.2020 року, де зафіксовано, домогосподарство, будинок в АДРЕСА_3 , звідки викрадено мішки заповнені зернами сої;

протоколом обшуку автомобіля «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , темно червоного кольору та фото-таблицею до нього від 04.05.2020 року, в якому виявлено 14 мішків зерна сої, де зафіксовано загальний вид та вміст мішків з зернами сої;

висновком судово-товарознавчої експертизи №1162 від 18.05.2020 року, згідно з яким ринкова вартість зерна сої масою 519 кг. 250 гр. станом на 23.04.2020 року могла становити 4325 гривень 35 копійок;

висновком судової експертизи з дослідження об`єктів рослинного походження № 9966 від 21.05.2020 року, у відповідності до якої зразки насіння сої відібрані з мішків у будинку с. Милорадове (об`єкти №№ 1-4), та зразки насіння сої, які було вилучено з мішків, що знаходились в салоні та багажнику автомобіля (об`єкти №№ 5-9, 11-14, 17-18) за комплексом ознак мають спільну родову та групову належність;

протоколами пред`явлення речей для впізнання та фото-таблицями до них від 23.05.2020 року, за участі потерпілого ОСОБА_4 , де зафіксовано як він впізнав мішки з соєю, іншими доказами в їх сукупності та речовими доказами у кримінальному провадженні.

Суд системно допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків дослідивши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши норми кримінального закону, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 , поза розумним сумнівом у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за встановлених вище у вироку обставин, які також підтверджуються показаннями наданими самим обвинуваченим, що є процесуальним джерелом доказів, і знайшли своє підтвердження безпосередньо у судовому засіданні.

Суд оцінюючи показання обвинуваченого, потерпілого та свідків обвинувачення виходить, також з того, що потерпілий та свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України за завідомо неправдиві показання, а обвинувачений не попереджається, що дає йому можливість уникаючи відповідальності говорити суду неправду.

Суд зазначає, що згідно пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» визначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, є узгодженими між собою, і не викликають у суду жодних сумнівів для належної правової оцінки дій обвинуваченогоОСОБА_7 та визнання доведеності його винуватості, а тому суд кладе їх в основу обвинувального вироку.
Відповідно до положень частиною 1 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Аналізуючи досліджені вищенаведені докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що обставини викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно поєднаній з проникненням у житло потерпілого ОСОБА_4 , вчиненою обвинуваченим ОСОБА_7 , знайшли своє підтвердження під час судового засідання, які об`єктивно підтверджується усіма дослідженими вище вказаними доказами.
Процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , стосовно того, що він не причетний до крадіжки зерна сої у потерпілого ОСОБА_12 , так-як останній сам продав йому зерно сої, суд відноситься критично, і оцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєний ним злочин, а також як обраний спосіб захисту від обвинувачення. Оскільки така позиція обвинуваченого ОСОБА_7 нічим об`єктивно на підтверджена, а грунтується на припущеннях, і намаганні обвинуваченого виставити себе, невинуватим в скоєнні злочину. Пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , в більшості носили його суб`єктивні міркування та припущення, які фактично нових обставин по справі не мали, а зводилися до одного, будь-яким чином ввести суд в оману. Його розповідь була взагалі не переконлива та не обгрунтована, і ніякого правового значення по вище зазначеному кримінальному провадженню не мала. Відповіді на запитання публічного обвинувача та головуючого були явно неправдивими.

Про спрямованість корисливого умислу обвинуваченого ОСОБА_7 при здійсненні крадіжці у потерпілого ОСОБА_13 зерна сої, свідчать в сукупності всі обставини скоєного, спосіб вчинення злочину, характер, послідовність дій обвинуваченого, його поведінка до, під час і після вчинення злочину.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за вище вказаних обставин, а саме: у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці) у потерпілого ОСОБА_4 , вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло, і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

Разом з цим суд зазначає, що підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , як на тому зазначав захисник адвокат ОСОБА_6 взагалі не вбачається.
При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить, із вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

До обставини зазначеної органами досудового слідства в обвинувальному акті, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд ставиться критично, і не відносить щире каяттята активне сприяння розкриттю злочину, оскільки п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину є сукупністю невід`ємних одне від одного складових, що характеризують об`єктивне ставлення винуватої особи до вчиненого злочину і полягають у повному визнанні своєї провини у вчиненні злочину, висловлюванні жалю з цього приводу та бажання виправити ситуацію, що склалася, а так саме й готовність нести відповідальність.
Наведеної сукупності невід`ємних підстав судом під час розгляду не встановлено, тому дана пом`якшуюча обставина виключається судом.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням обтяжуючих обставин покарання обвинуваченого, позицію державного обвинувача, потерпілого, який щодо крадіжки сої не має претензій до обвинуваченого, суд вважає за можливе і справедливе призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення на певний строк не в максимальних межах, передбачених санкцією ч.3 ст. 185 КК України. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 07 серпня 2019 року у виді позбавлення волі, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до вимог змісту роз`яснення п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК України) і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Крім цього суд виходить з того, що правосуддя в Україні має здійснюватися на засадах принципів справедливості та індивідуалізації.
Таке покарання на думку суду, буде справедливим, співмірним та домірним вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню (злочину), необхідне і достатнє для виправлення і соціальної реабілітації обвинуваченого ОСОБА_7 , а також попереджатиме і запобігатиме вчиненню обвинуваченим нових злочинів і в повній мірі відповідатиме меті кримінального покарання.

Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 1162 від 18.05.2020 року, в сумі 653,80 грн., судової експертизи з дослідження об`єктів рослинного походження № 9966 від 21.05.2020 року в сумі 5230,08 грн., в загальній сумі 5883 гривні 88 копійок, затрачених експертами Полтавського НДЕКЦ МВС України та Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса відповідно до вимог ст. 124 КПК України, необхідно стягти на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_7 .

По даному кримінальному провадженню цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані ухвалою слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 29.04.2020 року, про накладення арешту на майно скасувати та вирішити долю арештованого майна в порядку визначеному ст. 100 КПК України.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню, суд вирішує відповідно до вимог 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовувалися.

Враховуючи обставини, визначені ст. 178 КПК України, та взявши до уваги ризики, передбачені пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також узв`язку з забезпеченням виконання вище зазначеного вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , якому визначено покарання у виді реального позбавлення волі, суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою взявши обвинуваченого ОСОБА_7 за даним вироком під варту в залі судових засідань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376, КПК України, суд;-

У Х В А Л И В:

Обвинуваченого ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 07 серпня 2019 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу обрати засудженому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання даного вироку.

Взяти обвинуваченого ОСОБА_7 за даним вироком під варту в залі судових засідань.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту взяття його під варту по даному кримінальному провадженню, тобто з 23 лютого 2021 року.

Речові докази по кримінальному провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме: 14 мішків білого кольору з позначками у виді букви «П» заповнених зернами сої загальною вагою 519,250 кг., зразки зерен сої у 18 полімерних пакетах, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області, повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

автомобіль «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , темно червоного кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 09.07.2003, зареєстрований на ім`я ОСОБА_14 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , яким керував та користувався ОСОБА_7 , що зберігається на території майданчику тимчасового тримання Котелевського ВП ГУНП за адресою: смт. Котельва, вул. Берегова, 18,в Полтавській області повернути законному володільцю обвинуваченому ОСОБА_7 ;
Металевий предмет «фомку», металеву «сокиру» з дерев`яною ручкою, дві пари матерчатих рукавичок синього та сіро-чорного кольору, електрофотозображення фрагменту сліду взуття, як такі, що не мають ніякої цінності знищити.

Стягти з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 5883 гривні 88 копійок.

Надані прокурором матеріали кримінального провадження, зокрема і оптичні диски марки «MastAK» типу DVD-R, об`ємом 4,7 GB з відеозаписом обшуків від 04.05.2020 року та від 11.05.2020 року, залишити на зберіганні при обвинувальному акті в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений через Котелевський районний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а засудженому який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору вирок вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити, обвинуваченому, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1