Провадження №11-кп/801/403/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №00000784 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18 січня 2021 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України і призначено покарання у вигляді обмеження волі строком 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України,

в с т а н о в и в :
28.04.2020 року з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. 29.04.2020 року відповідно до розстановки сил та засобів Управління патрульної поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, екіпаж "Юнкер-105" у складі поліцейських вказаного Управління поліції - поліцейського ОСОБА_10 та інспектора ОСОБА_11 , під час несення служби забезпечували публічну безпеку та громадський порядок на території м. Вінниці. Під час виконання вказаними працівниками поліції службових обов`язків, 28.04.2020 року близько 23 год. 38 хв. по спецлінії «102» від оперативного чергового було отримано виклик з приводу того, що особа потребує допомоги за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши за вищевказаною адресою, вказані працівники поліції виявили ОСОБА_8 , яка звернулась з усним повідомленням про те, що її брат ОСОБА_8 за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняє насильство в сім`ї відносно неї, їх матері та своєї дружини, а саме - застосовує фізичну силу. Проїхавши до місця, яке вказала ОСОБА_8 та, зайшовши до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , поліцейські ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виявили ОСОБА_8 , який у присутності малолітньої дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння та поводив себе агресивно, намагався вчинити бійку з працівниками поліції та кинув у напрямку їхнього місця перебування ліхтар та кружку. Поліцейські ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запропонували ОСОБА_8 припинити протиправні дії і вийти на вулицю, повідомивши, що в разі продовження протиправних дій він буде притягнутий до відповідальності, після чого працівники поліції вийшли з будинку та очікували ОСОБА_8 біля вхідних дверей до будинку, однак, на попередження ОСОБА_8 не відреагував та, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 являються працівниками правоохоронного органу, відмовившись виконати їх законні вимоги, вийшов до виходу з будинку, біля якого перебували ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тримаючи в руках мисливську рушницю «ТОЗ 34» та на руці маючи підсумок для набоїв. В подальшому ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, спрямований на погрозу вбивством працівникам правоохоронного органу, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебувають при виконанні службових обов`язків, діючи умисно, почав рух у їх сторону із усним висловленням погрози вбивством, при цьому заряджаючи набої до мисливської рушниці "ТОЗ 34" та спрямовуючи її на працівників поліції, які сприйняли дану погрозу як реальну та таку, що може бути втілена у життя, а тому одразу ж вибігли з подвір`я та сховались за паркан. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 вийшов за працівниками поліції на подвір`я з висловленням погрози вбивством, після чого через деякий час ОСОБА_8 забіг до приміщення будинку та зачинився.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуваний вирок суду першої інстанції через істотні порушення вимоги кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеня тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок призначити за ч.1 ст.345, ст.75 КК України (в редакції на час вчинення злочину) додаткове покарання із забороною користування вогнепальною зброєю строком на 2 роки; речовий доказ гладкоствольну рушницю конфіскувати на користь держави, мотивуючи свої вимоги тим, що дана рушниця є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому її слід конфіскувати; суд першої інстанції не врахувавши належним чином обставини справи, не застосував до обвинуваченого додаткове покарання за ч.1 ст345 КК України позбавлення права користуватися вогнепальною зброєю.
Заслухавши прокурора, який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити; захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.345 КК України, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироці правильні та ґрунтуються на досліджених у суді доказах, докази щодо обставин, які ніким не оспорювались судом не досліджувались згідно положень ч.3 ст.349 КПК України, скаржником вони не заперечуються, перевірці судом апеляційної інстанції не підлягають.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України,за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно пункту 4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Статтею 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, зазначається рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилучені за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно було підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Із системного аналізу вказаних вище норм випливає, що знаряддям скоєння злочину є лише ті предмети, що були використані для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Як вбачається із фактичних обставин кримінального провадження визнано судом першої інстанції доведеним, гладкоствольна рушниця марки «ТОЗ 34», що належить ОСОБА_8 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому даний речовий доказ підлягає конфіскації, а апеляційна скарга прокурора в цій частині частковому задоволенню.

Вимоги скаржника в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права користування вогнепальною зброєю строком на 2 роки задоволенню не підлягають, оскільки положення КК України не передбачають такого виду покарання, тому його призначення суперечитиме загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст.65 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18 січня 2021 року щодо ОСОБА_8 , в частині вирішення долі речового доказу скасувати.
На підставіч.1 ст.96-1 КК України речовий доказ у кримінальному провадженні предмет ззовні схожий на гладкоствольну рушницю марки «ТОЗ 34», серійний номер НОМЕР_1 , яку було поміщено до чохла конфіскувати на користь держави.
В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4