Справа № 467/152/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження №0000010, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 січня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дерть, Рокитнівського району, Рівненської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні непрацездатних осіб не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого: вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2021 року за ч.2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту; вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 березня 2021 року за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ч.ч.1,4 ст. 70 того ж Кодексу до 4 місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, що визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення правопорушення і наслідків, що настали, а також форми вини, мети і мотиву

Суд визнав доведеним, що 11 січня 2021 року близько 03:00 год. ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, прибув до території домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи настання останніх, керуючись корисливими мотивами, з метою обернути чуже майно на власну користь, шляхом пошкодження скоби на дерев`яних дверях, проник всередину будинку, звідки повторно таємно викрав велосипед марки «Україна» вартістю 849,75 грн.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 цього ж дня близько 05:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не установлено, повернувся до належного ОСОБА_7 домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав три металеві велосипедні ободи від велосипеда «Україна» загальною вартістю 180,00 грн., пічну чавунну плиту з чавунними конфорками у кількості шість штук загальною вартістю 262,50 грн., які належали потерпілій ОСОБА_7 , та велосипед марки «Салют» вартістю 767,25 грн., який на час викрадення належав АТ «Укрпошта» та перебував у користуванні ОСОБА_7 .

Викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1 292,25 грн. та АТ «Украпошта» матеріальну шкоду в розмірі 767, 25 грн.

Таких висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність- з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Оцінка показань обвинуваченого та потерпілої, а також інших доказів, наданих прокурором на підтвердження обставин висунутого обвинувачення, у тому числі й тих, що характеризують особу обвинуваченого

Так, допитаний в судовому засіданні у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що взимку 2021 року, точної дати не пам`ятає, він гостював у сусіда ОСОБА_8 , із яким того дня вживав алкогольні напої.

Коли ОСОБА_9 ліг спати, він вирішив викрасти з будинку потерпілої їжу.

Він знав, що у її господарстві є їжа, так як раніше був у потерпілої вдома, де разом із її сином ОСОБА_10 вживав спиртне.

Прийшовши до домоволодіння ОСОБА_7 , знаючи від її сина, що вона фактично проживає в іншому місці, виявивши, що вхідні двері зачинені на навісний замок, він розхитав скоби, витягнувши їх, та зайшов всередину будинку.

Знайшовши сумку, він поклав до неї знайдені в будинку буряк, цибулю та часник.

Потім, побачивши чавунну плиту, вирішив викрасти її, оскільки плита в будинку ОСОБА_9 була поламана.

Коли шукав картоплю, то побачив два велосипеди, один зеленого, а інший синього кольору.

Викотивши більший велосипед марки «Україна» на вулицю, він погрузив на нього сумку з їжею та покотив до домоволодіння ОСОБА_11 .

Через деякий час він повернувся до будинку потерпілої аби забрати чавунну плиту. Взявши у будинку другий велосипед, він погрузив на нього плиту і три велосипедні ободи та покотив його до домоволодіння ОСОБА_11 .

Вранці він повідомив ОСОБА_9 , що приніс плиту, на що останній запропонував здати належну йому поламану плиту аби придбати спиртне.

Обвинувачений вказав, що засуджує свій вчинок, розкаюється у скоєному, однак, вибачення у потерпілої ще не просив, спричинену шкоду не відшкодував.

Потерпіла ОСОБА_7 була допитана в судовому засіданні згідно із положеннями ст.353 КПК України та показала, що має житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_2 . Проте, вона там не проживає, однак, утримує біля нього городину.

В січні 2021 року вранці вона з чоловіком прийшла до будинку, проте, дерев`яні двері, які зачиняються на навісний замок, були відчинені, а замок зламаний.

Коли зайшли в будинок, то побачили розкидані речі і виявили, що немає чавунної плити, двох велосипедів та ободів від велосипеда.

Тоді викликали поліцейських, які через годину півтори знайшли викрадача по слідах від коліс велосипеда і розсипаній по дорозі цибулі.

Викрадені речі на цей час зберігаються у неї.

Ці показання обвинуваченого і потерпілої, ураховуючи, що вони отримані у передбачений законом спосіб, так як сприймались судом безпосередньо у порядку, встановленому КПК України, суд визнає допустимими, а також належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення, зокрема, щодо часу, місця та способу учиненого правопорушення, спрямованості умислу обвинуваченого, його мети і мотивів і паралельно вказують на достовірність та/чи недостовірність, можливість та/чи неможливість використання інших доказів у справі.

Представник потерпілого юридичної особи АТ «Укрпошта» в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце був повідомлений належно, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, причин свого неприбуття до суду не вказував, заяв і клопотань не направляв.

Тож, з`ясувавши думку учасників процесу, суд, з огляду на належне повідомлення представника потерпілого про здійснення цього кримінального процесу Арбузинським районним судом Миколаївської області, вважав за можливе завершити розгляд справи за його відсутності.

Крім того, суд, дотримуючись правил 358 КПК України, дослідив ряд наданих стороною обвинувачення документів у розумінні ст. 99 указаного Кодексу, як доказів щодо фактичних даних, отриманих у передбаченому КПК порядку, на підставі яких установив наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження і підлягають доказуванню, зокрема, висновки експертів, які містять фактичні дані, що дають змогу визначити правову кваліфікацію діяння, а так само і дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Зокрема, згідно висновку експерта №СЕ-19/115-21/796-ТВ від 20 січня 2021 року ринкова вартість (без урахування до неї суми податку на додану вартість) двоколісного велосипеда марки «Салют» із складною рамою вистою 43,5 см та колесами діаметром по 24 см зеленого кольору, бувшого у використанні станом на 11 січня 2021 року могла становити 767,25 грн.

Висновком експерта №СЕ-19/115-21/795-ТВ від 22 січня 2021 року підтверджується, що ринкова вартість (без урахування до неї суми податку на додану вартість) пічної чавунної плити розміром 0,7х0,39х,0,01 з чавунними конфорками у кількості 6 штук в працездатному стані, бувшої у використанні, станом на 11 січня 2021 року могла становити 262,50 грн.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/115-21/792-ТВ від 25 січня 2021 року ринкова вартість ( без урахування до неї суми податку на додану вартість) трьох металевих ободів від велосипеда «Україна» діаметром 28 см в працездатному стані, бувших у використанні, станом на 11 січня 2021 року могла становити 180,00 грн.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/115021/974 ТВ від 21 січня 2021 року ринкова вартість (без урахування до неї суми податку на додану вартість) жіночого двоколісного велосипеда марки «Україна» з рамою висотою 58,5 см та колесами діаметром 28 см синього кольору бувшого у використанні, станом на 11 січня 2021 року могла становити 849,75 грн.

Як наслідок, загалом усі вказані та досліджені судом докази, що надані прокурором на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, підтверджують обставини і факти, регламентовані ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення (його часу, місця, способу, обставин і обстановки вчинення), у тому числі перебігу подій, що мали місце та кількості епізодів злочинної діяльності, а також спрямованості умислу обвинуваченого, зокрема, корисливих мотивів і мети вчиненого діяння.

Істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також наявності будь-яких інших доказів, здобутих завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, суд не установив.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що установлює санкцію за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Як наслідок, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, шляхом оцінки наданих у його розпорядження доказів, як кожного окремо, так і їх сукупності, у тому числі, і їх достатнього обсягу, з урахуванням показань обвинуваченого, які за своєю суттю збігаються із установленими в ході досудового розслідування обставинами, що відображені в обвинувальному акті, приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за обставин, доведених перед судом стороною обвинувачення із дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом», тобто, із таким ступенем достовірності і достатності доказів, за якого тягар доведення із цієї сторони суд визнає знятим.

Тому у світлі установлених судом фактичних обставин справи шляхом зіставлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України, так як він скоїв таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше володіння особи, вчинене повторно.

Мотиви призначення покарання

Тож, вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості учиненого ним кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

В аспекті ступеня тяжкості скоєного, суд ураховує, що вчинений ОСОБА_5 злочин відноситься до категорії тяжких (ч.5 ст. 12 КК України); особливості й обставини його учинення у даному, конкретному випадку, як то, кількість епізодів злочинної діяльності, форму вини, корисливий мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, зокрема, кількість потерпілих, розмір матеріальної шкоди, що їм спричинений, поведінку обвинуваченого до, під час та після вчинення правопорушення, зокрема, що він в судовому засіданні засудив свій вчинок, дав правдиві показання, проте, до цього часу вибачення у потерпілої не просив, усунути чи то відшкодувати спричинену потерпілим шкоду не намагався.

Суд бере до уваги і те, що обвинувачений визнав себе винним, дав показання і засудив свій вчинок, проте, не може розцінювати це як щире каяття, так як останнє передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова ВС ККС від 18 вересня 2019 року у справі № 166/1065/18).

Однак, обвинувачений, зазначивши про своє розкаяння, посилався лише на те, що йому важко перебувати в місцях позбавлення волі.

Тому його позицію суд сприймає як намагання уникнути реального відбування покарання згідно санкції ч.3 ст. 185 КК України і не розцінює як дійсно відверте, щире розкаяння у скоєному.

У той час як обвинувачений не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх та/або непрацездатних осіб не має, проживає один, не навчається, має незняті і непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів, не перебуває на військовому обліку Арбузинського районного ТЦКСП Миколаївської області, так само не перебуває на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра та обліку уповноваженого органу з питань пробації, скарг від жителів селища на нього не надходило і компрометуючими матеріалами селищна рада не володіє.

Обставин, що пом`якшують покарання, згідно із ст. 66 КК України, суд не установив, а також і будь - яких інших обставин, із тих, що не передбачені кримінальним законом України, які б тією чи іншою мірою могли б пом`якшити покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, із переліку ст. 67 КК України, у обвинувальному акті не відображено, а тому навіть за їх дійсності суд не вправі отяжити ними покарання.

За таких обставин, суд переконаний, що покарання обвинуваченому належить призначити у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення у порядку ч.3 ст. 337 КПК України, зокрема, у частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, суд не вбачав.

Як наслідок, визначене судом покарання у виді позбавлення волі, за таких обставин, з огляду на відсутність передумов для застосування положень ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину (обставин, мотиву і мети, а також поведінки обвинуваченого до, під час та після вчинення злочину, кількості епізодів злочинної діяльності), його особи, зокрема, наявності у нього не знятих і не погашених судимостей за вчинення корисливих злочинів, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

При цьому, суд відхиляє позицію захисту щодо можливості застосування положень ст.75 КК України у даному випадку.

Зокрема, норма ст. 75 КК України має змогу бути застосована з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи і у разі, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Разом із цим, з огляду на кількість епізодів злочинної діяльності обвинуваченого, ураховуючи його особу, який має незняті і непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів, учинення ним злочинів через нетривалий період часу після відбування покарання, його формальне, а не відверте каяття, говорити про те, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства не можна.

За таких обставин суд переконаний, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суперечитиме принципу справедливості покарання і не відповідатиме його меті - виправленню засудженого та запобіганню скоєнню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому належить застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України, відповідно до якої за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Зокрема, ОСОБА_5 засуджений вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 березня 2021 року за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч.1,4 ст. 70 цього ж Кодексу до 4 місяців арешту за злочин, учинений ним 18 лютого 2020 року.

З огляду на установлену дату вчинення даного злочину 11 січня 2021 року та постановлення попереднього вироку 23 березня 2021 року, покарання належить призначити згідно правил ч.ч.1,4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання меншу суворого покарання більш суворим.

При вирішенні питання щодо принципу, який необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повне чи часткове складання покарань, призначених за окремі злочини), суд, з огляду на роз`яснення п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 (з наступними змінами), враховував, крім даних про особу винного, й відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, корисливу форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, зокрема, розмір матеріальної шкоди, вид сукупності.

До того ж, згідно ч.4 ст. 70 КК України у строк покарання, призначеного за цим вироком, слід зарахувати покарання, що відбуте за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 березня 2021 року у виді арешту з урахуванням правил ч.1 ст. 72 КК України, а саме : з 23 березня 2021 року по 11 травня 2021 року, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Крім цього, суд ураховував відомості досудової доповіді, складеної начальником Арбузинського МРВ філії ДУ «Центра пробації» в Миколаївській області відносно ОСОБА_5 , згідно якої ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик його небезпеки для суспільства, у тому числі, і для окремих осіб, оцінюється як дуже середній.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов в рамках кримінального провадження ніким не заявлений.

Питання стягнення витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Крім цього, у порядку п. 1 ч.4 ст. 374 КПК України суд приймає рішення щодо запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, а саме: у виді тримання обвинуваченого під вартою з огляду на установленість в ході судового розгляду реальних і дійсних ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 указаного Кодексу.

Зокрема, ОСОБА_5 є раніше неодноразово судимою особою, засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з урахуванням дійсності обставин, визначених п.п.1-3 ч.1 ст. 194 КПК України та обставин, із числа регламентованих п.п.1.-12 ч.1 ст. 178 цього ж Кодексу, оцінених у сукупності.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч.1 ст. 133 КПК України, в рамках цього кримінального провадження не застосовувались.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

В силу ч.1,4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання у виді 4 місяців арешту, призначеного вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 березня 2021 року, більш суворим покаранням у виді позбавлення волі, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з моменту ухвалення цього вироку, тобто, з 12 травня 2021 року.

На підставі ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 72 КК України у строк покарання у виді позбавлення волі зарахувати покарання відбуте за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 березня 2021 року, а саме: з 23 березня 2021 року по 11 травня 2021 року із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

До набрання цим вироком законної сили обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартною.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 5 230 (п`ять тисяч двісті тридцять) грн. 40 коп.

Речові докази: велосипед марки «Салют», велосипед марки «Україна», пічну чавунну плиту з чавунними конфорками у кількості 6 (шість) штук, 3 (три) металеві ободи від велосипеда залишити у володінні ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1