ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1263/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/5307/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2021 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду за клопотанням прокурора продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на два місяці, тобто до 22.08.2021 року включно. Встановлено ОСОБА_7 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38420 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Свої вимоги мотивував тим, що ризик вчинення злочинів не підтверджений достатніми доказами та необґрунтований судом. Вчинення тяжкого злочину не може бути підставою для обрання та продовження строку найсуворішого запобіжного заходу. В клопотанні сторони обвинувачення вказаний один епізод злочинної діяльності, по якому міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Ризик незаконного впливу на свідків не підтверджений належними доказами, а базується тільки на припущеннях. В матеріалах справи відсутня будь-яка інформації, що ОСОБА_7 якимось чином намагався впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні як під час здійснення досудового слідства, так і під час судового розгляду.

Крім того, в матеріалах справи є докази які підтверджують наявність у обвинуваченого постійного місця проживання в м. Запоріжжя, він має літню матір та дружину. Вказане свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід може забезпечити належну поведінку обвинуваченого. Разом з цим відсутні дані про його наміри переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вважає, що забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 зможе домашній арешт у певний час доби.

Прокурор та обвинувачений були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Клопотань щодо участі під час апеляційного розгляду на адресу апеляційного суду від них не надходило. Захисник не заперечував проти апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб, відтак, перешкод для апеляційного розгляду не вбачається .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст. 186 КК.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , виходив з того, що у справі продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК. При цьому більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та розмір покарання передбаченого за нього. Ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні. Необхідність забезпечення високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який становить підвищену суспільну небезпеку, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
Крім того, з представлених матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працює, не має постійного джерела доходу, раніше 3 разів притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів та злочин проти життя та здоров`я, а саме вбивство людини, відбував покарання в місцях позбавлення волі. Проте знову обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину.

Сукупність даних обставин безумовно доводять існування у даній справі ризику того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на обставини вчинення інкримінованого злочину, який поставлено у провину обвинуваченому ОСОБА_7 , існує ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих адреси проживання яких відомі.

А тому, зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги захисника, вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі.

Отже зважаючи на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 ,. злочину, його характеру та тяжкості, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, районний суд правильно визначився з тим, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи захисника про те, що прокурор не зазначив якими доказами підтверджуються ризики, на які він посилався, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки прокурор належним чином мотивував своє клопотання та навів обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК.
Обставини, на які посилався захисник в своїй апеляційній скарзі, за встановлених у даному провадженні обставин не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 . Ці обставини не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання та гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При розгляді клопотання прокурора суд врахував положення ч.2 ст. 183 КПК та одночасно із застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи майновий стан обвинуваченого, визначив можливість застосування застави.

Твердження сторони захисту про те, що в рамках даного провадження відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався спростовується ухвалою апеляційного суду від 08.06.2021 року, в якій зазначено, що згідно з листом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.21 року запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано в рамках об`єднаного кримінального провадження.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_8 ОСОБА_4

Дата документу 07.07.2021 Справа № 333/5307/17