УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/1733/21

Номер провадження 1-кс/495/1158/2021

21 травня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11.05.2021 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розпорядженням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 115 від 21.05.2021 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з відрядженням судді ОСОБА_7 .

Протоколом повторного автоматичного визначення слідчого судді від 21.05.2021 року, судова справа № 495/1733/21 (провадження № 1-кс/495/1158/2021) розподілена на слідчого суддю ОСОБА_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 лютого 2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ще однією невстановленою особою, перебуваючи на тротуарі розі вулиць Миколаївської та Свято-Георгіївської у місті Білгород-Дністровський Одеської області, побачив потерпілу ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проходила також по тротуару, тримаючи у руках пакети із продуктами, а саме: сосиски «Філейні», у кількості 6 штук, варена ковбаси приблизною вагою 500 грам, сир 1 кг, сметана 500 грам, 1 кг мандарин, кетчуп-томат, ізюм та маргарин, загальною вартістю 300 гривень, а також жіночу сумочку у середині якої знаходилися грошові кошти 2930 гривень. В цей час, в ОСОБА_4 та ще однієї невстановленої особи, раптово виник злочинний намір направлений на відкрите викрадення майна, після чого ОСОБА_4 , з корисливою метою та прямим умислом, підійшов ззаду впритул до потерпілої ОСОБА_8 , відволік її увагу та дістав а також дістав із правої кишені верхнього одягу потерпілої ОСОБА_8 мобільний телефон марки XIAOMI REDMI 6A GOLD» 2 GB RAM 16GB ROM, S/N18988/39Q901871, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 2699 гривень, а також різким швидким рухом вирвав із плеча правої руки останньої жіночу сумочку у середині якої знаходилися грошові кошти 2930 гривень. Невстановлена особа у цей же час вирвала із рук потерпілої пакети із продуктами, а саме: сосиски «Філейні», у кількості 6 штук, варена ковбаси приблизною вагою 500 грам, сир 1 кг, сметана 500 грам, 1 кг мандарин, кетчуп-томат, ізюм та маргарин, загальною вартістю 300 гривень.
Після цих, подій, що відбувались на протязі часу менш ніж декілька хвилин, ОСОБА_4 та ще одна невстановлена особа, бігом розбіглися у різні сторони на розі вулиць Миколаївської та Свято-Георгіївської у місті Білгород-Дністровський Одеської області, тим самим залишивши місце події та розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_8 , збитки на загальну суму 5629 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 , здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
10.03.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Слідчий вказує, що враховуючи особистість підозрюваного ОСОБА_4 та той факт, що останній має непогашену судимість за вчинення майнового злочину, застосування міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 не є доцільним у зв`язку з вчинення останнім тяжкого злочину, та можливістю останнього здійснення тиску на потерпілого та свідків шляхом залякування та насильства, що може призвести до не повного, не об`єктивного, та не всебічного досудового розслідування, та вчинення нових тяжких злочинів, вірогідністю того що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, через бажання уникнення від призначення покарання у вигляді позбавлення волі, яке і передбачене за інкримінований ОСОБА_4 , злочин, що у випадку обрання більш м`якої міри запобіжного заходу може стати перешкодою в процесі досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.
Також слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , є особою раніше судимою за вчинення майнових кримінальних правопорушень та вже переховувався від органів досудового слідства та суду, у зв`язку з чим перебував у розшуку.
За твердженням слідчого, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1, 2, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 є ризик того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити предмет що може мати значення речового доказу по кримінальному провадженню; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

На підставі вищенаведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі, просив його задовольнити та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він визнає обставини, викладені в клопотанні слідчого, дійсно скоїв вказане кримінальне правопорушення. Вказав, що він познайомився з потерпілою під час святкування дня Перемоги та вони вирішили разом провести свято, але в них не було грошей на придбання алкогольних напоїв. Зазначив, що потерпіла пообіцяла купити алкогольні напої за власні кошти та вони пішли до магазину, але потім вона відмовилась купувати алкогольні напої, у зв`язку з чим він розлютився та вчинив даний злочин. Просив суд не позбавляти його волі та обрати йому міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні з клопотанням слідчого не погодилася, з тих підстав, що ризики, зазначені слідчим в клопотанні не доведені, не підтверджені належними доказами та взагалі відсутні. Зазначила, що його підзахисний сам з`явився до слідчого, іспитовий строк відбув належно, завжди являвся до органів поліції відмічатися. Зазначила, що взагалі невідомо з яких підстав її підзахисний перебував у розшуку, так як він ніколи не переховувався від органів досудового слідства. Просила суд у клопотанні слідчого відмовити та застосувати до його підзахисного нічний домашній арешт.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 24.02.2021 року СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України.

10.03.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 186 КК України, карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

За твердженням слідчого, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити предмет, що може мати значення речового доказу по кримінальному провадженню; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється. Крім цього, слідчий вказує, що ОСОБА_4 , є особою раніше судимою за вчинення майнових кримінальних правопорушень та вже переховувався від органів досудового слідства та суду, у зв`язку з чим перебував у розшуку. Все це, на думку слідчого свідчить про неможливість запобігання вищезазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно із ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, слідчим суддею встановлено, що досудовим слідством не надано достатніх доказів того, що є наявність вважати, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрюваний ОСОБА_4 намагався вчинити які-небудь дії, передбачені ст.177 КПК України, як на це вказує досудове слідство, а саме може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також скоїти інші кримінальні правопорушення.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного, те, що він на обліку у лікаря нарколога не перебуває, але проходив лікування у психіатричному відділенні, той факт, має постійне зареєстроване місце проживання, що матеріали справи не містять достатньо доказів про необхідність оголошення підозрюваного у розшук та проведення слідчих (розшукових) дій належним чином відповідно до діючого кримінального-процесуального законодавства, те, що підозрюваний добровільно прийшов до органів досудового слідства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором цілком доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, однак не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий у клопотанні, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на 60 діб, з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

При виконанні вказаних обов`язків підозрюваним буде досягнуто дієвість кримінального провадження та його оперативність, проведення досудового розслідування у розумні строки, виключено ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто з 21.05.2021 року до 19.07.2021 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду по виклику за необхідністю;
- не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідком в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про наслідки ухилення від покладених на нього обов`язків, а саме у разі їх недотримання або порушення може бути обраний більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвалу направити для виконання до РВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 26.05.2021 року о 13 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1