ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1583/21 Справа № 932/1813/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000257 за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2021 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2021 року ОСОБА_10 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.
Також судом вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.
Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним в тому, що він 04.02.2021 року приблизно 18.00 год., знаходячись у ресторані швидкого харчування «McDonalds», розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 52, побачивши жіночу сумку, належну ОСОБА_8 , яка на той час була залишена без нагляду останньою на лавочці, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме: з вищевказаної сумки витягнув гаманець вартістю 260 грн., в якому знаходилися грошові кошти у сумі 1000 грн., а всього на загальну суму 1260 грн.
Після чого ОСОБА_10 , утримуючи викрадене майно, зник з місця скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_10 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфіковані за ч. 1 ст.185 КК України.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2021 року стосовно ОСОБА_10 змінити в частині призначеного покарання. Виключити з резолютивної частини вироку призначення ОСОБА_10 покарання у вигляді 80 годин громадських робіт та на підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_10 від покарання із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що не оспорюючи доведеність вини і правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вказаний вирок таким, що ухвалений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ухвалений із застосуванням закону, який не підлягав застосуванню.
Вказує, що обвинувачений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітнім та на час вчинення кримінального правопорушення й судового розгляду йому було 15 років, а відповідно до ч. 1 ст.100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від 30 до 120 годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час, втім судом було застосовано закон, який не підлягав застосуванню, та призначено ОСОБА_10 покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, хоча згідно зі ст.105 КК України у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.
Зазначає, що ОСОБА_10 у віці 15 років вперше вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься відповідно до ч. 1 ст.12 КК України до кримінальних проступків. Внаслідок щирого розкаяння, активного сприяння розкриттю злочину, та подальшої бездоганної поведінки під час досудового розслідування та розгляду справи судом він, на думку сторони обвинувачення, на момент постановления вироку є таким, що не потребує застосування кримінального покарання.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.
Потерпіла також підтримала апеляційну скаргу прокурора.
Захисник обвинуваченого не заперечував проти задоволення даної апеляції.

В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого кримінального проступку, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій останнього за ч.1 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Параграфом 1 глави 30 КПК України регламентовано порядок проведення спрощеного провадження щодо кримінальних проступків.
Як витікає з приписів ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
На думку колегії суддів судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані належним чином.
Як убачається з наданих матеріалів, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 було розглянуто у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду і виклику учасників кримінального провадження у відповідності до вимог статей 381-382 КПК України, оскільки до обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого за його згодою у присутності захисника, відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі, від потерпілої також присутня заява на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без її участі.
Разом з тим, обговорюючи доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає їх обгрунтованими з огляду на наступне.
Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи так і за результатами її судового розгляду.
З цією вимогою кореспондуються вимоги ст. 370 КК України про ухвалення компетентним судом згідно з вимогами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітнім та на час вчинення кримінального правопорушення та ухвалення судом обвинувального вироку останньому було 15 років, втім всупереч вищезазначеній нормі закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції було застосовано закон, який не підлягав застосуванню, а саме призначено ОСОБА_10 покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.
Згідно зі ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:
1) застереження;
2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;
3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;
4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;
5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Апеляційним розглядом встановлено, що ОСОБА_10 у віці 15 років вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком, але внаслідок щирого розкаяння, активного сприяння розкриттю злочину, та подальшої бездоганної поведінки під час досудового розслідування, судового та апеляційного розгляду, він, на думку колегії суддів, є таким, що не потребує в даному конкретному випадку застосування кримінального покарання, а тому буде необхідним і достатнім застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.
Згідно з вимогами ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до статті 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:
1) неповнота судового розгляду;
2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно зі ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі:
1) пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого;
2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення;
3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення;
4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню, тому доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а вирок в цій частині - зміні на підставі ст. 409 КПК України.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього рішення, по справі не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 - задовольнити.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2021 року щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в частині призначеного покарання змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку призначення ОСОБА_10 покарання у вигляді вісімдесяти годин громадських робіт та на підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_10 від покарання із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4