ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/197/21 Номер провадження 11-сс/814/515/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава 24 травня 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіст відділу розслідування злочинів, скоєних проти особи СУ ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 12 січня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3,4,5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п 11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 255-1 КК України.
Зобов`язано слідчих групи слідчих ГУНП в Полтавській області та процесуальних прокурорів прокуратури Полтавської області у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000020 від 12 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3,4,5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п 11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 255-1 КК України, повернути власнику майна ОСОБА_10 , автомобіль марки «FORD TRANSIT CONNECT», д. н. з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 автомобіля «FORD TRANSIT CONNEKT»; ключі з брилком до автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT».
Рішення слідчого судді мотивовано, тим що слідчим не доведено необхідності накладення арешту, та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2021 року та постановити нову якою задовольнити в повному обсязі клопотання слідчого СУ ГУНП в Полтавській області від 20 травня 2021 року про накладення арешту на майно. Накласти арешт шляхом позбавлення власника ОСОБА_10 права на відчуження і розпорядження автомобілем марки «Ford Transit Connect» д.н.з. « НОМЕР_1 ».
З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що рішення не відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що автомобіль марки «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_1 , є речовим доказом, а саме матеріальним об`єктом, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям ст.ст. 98, 170 КПК України.

Відзначив, що автомобіль марки «Ford Transit Connect», д.н.з. « НОМЕР_1 », було використано при підготовці до вчинення злочину, так як у ньому з метою конспірації таємно для інших перевозився мотоцикл марки «Suzuki SFV 650», на якому в подальшому вчинено замах на вбивство особи. Наразі є необхідність у проведенні слідчих дій з використанням саме автомобіля марки «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, який належить ОСОБА_10 , через можливі конструктивні особливості (зміни) із метою перевірки версії можливого перевезення у вказаному автомобілі мотоцикла марки «Suzuki SFV 650»

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000020 від 12 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15 п.п.11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 255-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 січня 2021 року близько 12 год. 00 хв невідомі особи за попередньою змовою, перебуваючи поблизу будинку № 31-г по вул. Леваневського в м. Полтаві, де розташована станція технічного обслуговування, здійснили закінчений замах на вбивство ОСОБА_11 із застосуванням предмету схожого на пістолет, шляхом пострілів в останнього. В результаті дій невідомих осіб ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження. Невідомі особи свої дії не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, а саме ОСОБА_11 вчасно надано медичну допомогу. З місця скоєння злочину, невідомі особи зникли із предметом, схожим на пістолет, із використанням мотоцикла з підробленими номерними позначеннями.

Згідно висновку експерта № 181 від 17.03.2021 у ОСОБА_11 виявлено: вогнепальне проникаюче сліпе поранення шиї з ушкодженням грудної клітини з переломом правої ключиці з пошкодженням підключичної вени та плечового сплетіння з пошкодженням правої легені з внутрішньо грудною кровотечею справа з розвитком масивного гемо пневмотораксу, переломів 4-5-го ребер справа, що призвело до травматичного шоку, які могли утворитися від не менш ніж віл однократної дії тупого обмеженого предмету, яким могла бути і куля при пострілі : вогнепальної зброї, можливо в строк та при обставинах, вказаних вище кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя (п. 2.1.2 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95).

19 травня 2021 року у ході проведення обшуку автомобіля марки «FORD TRANSIT CONNECT» д.н.з. НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 та яким користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучено: автомобіль марки «FORD TRANSIT CONNECT», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 автомобіля «FORD TRANSIT CONNEKT»; ключі з брилком до автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT». Вилучені речі у ході обшуку автомобіля марки «FORD TRANSIT CONNECT» визнані речовими доказами. Транспортний засіб - автомобіль марки «FORD TRANSIT CONNECT» д.н.з. « НОМЕР_1 » поміщений на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, розміщеному по вул. Кременчуцькій, 2В в с. Розсошенці Полтавського району.

З огляду на те, що вилучені під час обшуку автомобіля марки «FORD TRANSIT CONNECT» НОМЕР_1 речі та документи можуть бути використані в якості речових доказів по кримінальному провадженню, а транспортний засіб «FORD TRANSIT CONNECT» НОМЕР_1 може бути використаний для конфіскації майна як заходу кримінально-правового характеру, а тому виникла необхідність накласти арешт на вище перелічене майно з метою його збереження.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого. Рішення мотивовано тим, що слідчим не доведено необхідності накладення арешту, та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

З огляду на вказані обставини, слідчий суддя дослідивши матеріали, які додані до клопотання, прийшов до правильного висновку відмовивши в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.

Оскільки, як вбачається з матеріалів судового провадження 17 травня 2021 року ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_12 про проведення обшуку у кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 12 січня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст.115, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 255-1 КК України. Надано з 17 травня 2021 року дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «FORD TRANSIT CONNECT», д. н. з. « НОМЕР_1 », що на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , та яким користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відшукання (виявлення): мобільних терміналів, сім-карт операторів мобільного зв`язку, засобів передавання радіо - та цифрового сигналу, радіостанцій, мотоциклетних шоломів, мотоциклетних рукавичок, одягу та взуття (спортивні штани темного кольору, куртки темного кольору з капюшоном, спортивні кофти темного кольору, балаклави, мотоциклетні, лижні маски, кросівки темного кольору з підошвою білого кольору або вставками білого кольору по боках); документи, де може бути зафіксовано право власності та/або користування на мотоцикли, марок «Suzuki», «Kawasaki»; пістолет Макарова № НОМЕР_5 , 1990 року, вогнепальної зброї, бойових припасів, холодної зброї, що належать ОСОБА_7 та в іншій частині клопотання було відмовлено. Тобто, як вірно зазначено слідчим суддею, вказаною ухвалою було надано дозвіл на обшук зазначеного транспортного засобу, а не дозвіл на його вилучення.

При цьому, слідчий за погодженням з прокурором Полтавської області клопотання про накладення арешту, мотивував його тим, що вилучені під час обшуку автомобіля марки «FORD TRANSIT CONNECT» НОМЕР_1 речі та документи можуть бути використані в якості речових доказів по кримінальному провадженню, а транспортний «FORD TRANSIT CONNECT» НОМЕР_1 може бути використаний для конфіскації майна як заходу кримінально-правового характеру, але: по-перше не значено яким критеріям ст. 98 КПК України відповідає майно, яке було вилучено під час обшуку транспортного засобу; по-друге станом на 10 червня 2021 року відсутні будь які відомості про вручення підозри ОСОБА_7 , а тому у відповідності до ч. 5 ст. 170 КПК України відсутні підстави для арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінального правового характеру щодо юридичної особи.

Отже, у клопотанні слідчого хоча і міститься посилання на те, що вказане майно є предметом злочину, та як вбачається з апеляційної скарги прокурора визнане у встановленому порядку речовими доказами у кримінальному провадженні, однак таке визнання майна у кримінальному провадженні носить сугубо формальний характер, оскільки слідчий у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не обґрунтовано необхідності накладення арешту, не вказано жодних належних ризиків передбачених ст. 170 КПК України, та доказів що вказаним речовим доказом вчинявся злочин, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування.

З огляду на викладене доводи апелянта, є безпідставними, необґрунтованим та не знайшли своє підтвердження при дослідженні клопотання слідчого.

Висновки слідчого судді щодо відсутності достатніх правових підстав для накладення арешту на все вказане в клопотанні майно відповідають як матеріалам доданих до клопотання так і вимогам КПК України, тому посилання прокурора в апеляційній скарзі про необхідність накладення арешту на все майно, не найшло свого підтвердження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2021 року - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4
ОСОБА_3