Провадження №1-в/522/427/21
УХВАЛА
16 серпня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу пробації ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання начальника Приморського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, з вищою освітою, розлученого, працюючого без офіційного працевлаштування у ФОП ОСОБА_7 , маючого на утриманні неповнолітнього сина 2009 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
засудженого 01.08.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.ч. 3, 4 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, у зв`язку з закінченням іспитового строку,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч.ч. 3, 4 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, та на нього покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи, проживання або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирок набрав чинності 01.09.2018 року.
Начальник Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 звернулася до суду з поданням про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням терміну іспитового строку, який закінчився 01.08.2021 року, посилаючись на те, що за час перебування на обліку ОСОБА_5 в період іспитового строку до кримінальної відповідальності не притягувався, 09.01.2021 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення Правил дорожнього руху, з приводу чого з ним була проведена профілактично-роз`яснювальна робота, вчасно з`являвся для реєстрації та беззастережно виконував обов`язки, покладені на нього вироком суду.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.
Представник Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 клопотання підтримала, просила задовольнити.
Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає, що подання слід задовольнити виходячи з такого.
Суд встановив, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч.ч. 3, 4 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, та на нього покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи, проживання або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набрав чинності 01.09.2018 року.
01.08.2021 року іспитовий строк за вищевказаним вироком суду сплив, на підставі чого представник органу пробації звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.
Судом встановлено, що під час іспитового строку ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався, з приводу чого з ним була проведена профілактично-роз`яснювальна робота з метою недопущення порушень в майбутньому.
09.01.2021 року ОСОБА_5 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення Правил дорожнього руху.
ОСОБА_5 вчасно з`являвся для реєстрації до органу пробації, що було підтверджено його представником у судовому засіданні, та беззастережно виконував обов`язки, покладені на нього вироком суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 165 Кримінально-виконавчого Кодексу України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням кримінально-виконавчої інспекції звільняється судом від призначеного йому покарання.
При цьому суд звертає увагу, що звільнення від відбування покарання з випробуванням завжди пов`язано з встановленням у вироку іспитового строку, що є невід`ємною його ознакою. Іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним із складових принципу верховенства права є Європейський суд з прав людини наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, належить розуміти в контексті преамбули цієї Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності та принцип належного урядування.
Правова визначеність вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість ситуацій та правовідносин, що виникають; держава зобов`язана застосовувати закони прогнозованим і послідовним чином; прогнозованість означає, що закон, за можливості, має бути оголошений заздалегідь та бути передбачуваним щодо його наслідків.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього судом обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Зазначена норма передбачає направлення засудженого до відбування призначеного покарання саме в період іспитового строку. Іспитовий строк закінчився 01.08.2021 року та за цей час відсутнє будь-яке рішення про скасування покарання з випробуванням.
Зі змісту ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст. 78 Кримінального кодексу України (КК), випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є невчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) вважається невинуватою.
Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, а отже, відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( Конвенція).
У цьому аспекті слід зазначити, що правильне розуміння вимог Конвенції розкривається у рішеннях Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав. Так, ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.
Згідно позиції Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99).
На підставі вищевикладеного, вивчивши матеріали подання, врахувавши думку сторін, а також у зв`язку з закінченням іспитового строку та невчиненням засудженим ОСОБА_5 у період іспитового строку нового кримінального правопорушення, та вчиненням незначного адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що подання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку засудженого ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 165 КВК України, ч. 1 ст.78 КК України, ст.ст.372, 537-539 КПК України,
УХВАЛИВ:
Подання начальника Приморського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області старшого лейтенанту внутрішньої служби ОСОБА_6 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного йому покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2018 року за ч.ч. 3, 4 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, у зв`язку з закінченням іспитового строку.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 16 серпня 2021 року о 16 год. 15 хв.
Суддя ОСОБА_1