Справа № 468/980/21-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

09.08.2021 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , представників володільця майна ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого, погодженим з прокурором, про арешт майна в кримінальному провадженні №0000004 за ознаками злочину, передбаченого ст. 197-1 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Баштанського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання слідчого - начальника СВ Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна, а саме: комбайна зернозбирального марки " Glaas Lexion-450", реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 ; земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0414, зерна пшениці вагою приблизно 5000 кг., яке знаходиться у вигляді вантажу в бункері комбайна марки "Glaas Lexion-450", реєстраційний номер НОМЕР_1 , по кримінальному провадженню №0000004, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом самовільного зайняття та використання земельних ділянок державної та комунальної власності для вирощування зернових та технічних культур на території Баштанського району Миколаївської області, за ознаками злочину передбаченого ст. 197-1 ч. 2 КК України.

З клопотання та долучених матеріалів вбачається, що 07.04.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000004, за ознаками злочину, передбаченого ст. 197-1 ч. 2 КК України за фактом самовільного зайняття та використання земельних ділянок державної та комунальної власності для вирощування зернових та технічних культур на території Баштанського району Миколаївської області. В рамках досудового розслідування кримінального провадження 28.07.2021 року працівниками поліції було проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0414, з цільовим призначенням для сінокосіння і випасання худоби, розташованої на території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, в ході якого було виявлено факт проведення робіт щодо збору врожаю зернової культури пшениці комбайном марки "Glaas Lexion-450", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Посилаючись на вищевикладене, слідчий просив накласти арешт на вищевказане майно, обґрунтовуючи при цьому клопотання необхідністю збереження даного майна, як речового доказу по кримінальному провадженню.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні володілець майна ОСОБА_3 та його представник заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на його безпідставність.

В судовому засіданні представник володільця майна ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 також заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В свою чергу ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Накладення арешту на майно можливе лише за умови наявності підстав вважати, що воно є доказом злочину, що повинно бути встановлено в судовому порядку на підставі достатніх й допустимих доказів, наданих слідчим.

За змістом ч.ч. 2,4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що СВ Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000004, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом самовільного зайняття та використання земельних ділянок державної та комунальної власності для вирощування зернових та технічних культур на території Баштанського району Миколаївської області, за ознаками злочину передбаченого ст. 197-1 ч. 2 КК України. 03.08.2021 року слідчим було проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0414, на якій було виявлено комбайн марки "Glaas Lexion-450", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вмістом в його бункері зерна пшениці. Власником даної земельної ділянки є Баштанська міська рада. На теперішній час земельна ділянка перебуває в користуванні Громадської організації «Спілкавласників корів «Зеленоярська», яка уклала угоду з власником вищевказаного комбайну щодо збирання врожаю на даній земельній ділянці, при цьому згідно відомостей Держгеокадастру вказана земельна ділянка призначена лише для цілей сінокосіння і випасання худоби.

Постановою слідчого від 29.07.2021 року комбайн зернозбиральний марки "Glaas Lexion-450", реєстраційний номер НОМЕР_1 , земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0414 та зерно пшениці вагою приблизно 5000 кг., яке знаходиться у вигляді вантажу в бункері вказаного комбайна, визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

Стаття 197-1 КК України передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Матеріали клопотання свідчать, що слідчим вжито заходів щодо встановлення суми завданої шкоди шляхом попереднього направлення відповідного запиту до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

Встановленні в ході розгляду клопотання обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.

В ході розгляду клопотання стороною обвинувачення доведено, що зерно пшениці, що було виявленне в бункері комбайну, об`єктивно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення (п.1 ч.2 ст.170 КПК України) та може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідування.

Приймаючи до уваги викладене, з метою повноти, всебічності та неупередженого розслідування кримінального провадження, необхідно накласти арешт на зерно шляхом встановлення заборони користуватись, розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

Встановленні в ході розгляду клопотання обставини свідчать, що майно у виді комбайну та земельної ділянки також мають доказове значення по даному кримінальному провадженню (відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України), однак накладення на них арешту можливе лише в спосіб заборони відчуження та розпорядження ними, оскільки застосування заборони користуватися комбайном призведе до зупинення подальшої підприємницької діяльність ФОП ОСОБА_3 (власника техніки), оскільки засобом отримання доходу є саме підприємницька діяльність (ч.4 ст. 173 КПК України), а застосування заборони користуватися земельною ділянкою призведе до неможливості зібрання на ній врожаю зерна, який за таких умов з часом буде знищено, тобто буде знищено речові докази, що в свою чергу суперечить засадам накладення арешту щодо їх збереження.

За такого клопотання слідчого про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого, погодженим з прокурором, про арешт майна в кримінальному провадженні №0000004 за ознаками злочину, передбаченого ст. 197-1 ч. 2 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на комбайн зернозбиральний марки " Glaas Lexion-450", реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони відчужувати та розпоряджатись вказаним майном.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0414, площею 17,5663 га, шляхом заборони відчужувати та розпоряджатись вказаним майном.

Накласти арешт на зерно пшениці сорту рядовий, вологістю 10,1%, вагою приблизно 5000 кг., яке знаходиться у вигляді вантажу в бункері комбайна марки " Glaas Lexion-450", реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони користуватись, розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

В іншій частині клопотання слідчого відмовити.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 11.08.2021 року о 08.30 год.

Слідчий суддя: