27.04.2021 Справа № 331/3742/20
Провадження № 1-кп/331/206/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2021 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_4 до суду подано клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування клопотання захисником зазначено, що даний запобіжний захід є занадто суворим. Додатково вказано, що ОСОБА_7 не намагатиметься переховуватись, а сприятиме суду у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб судовий розгляд швидше закінчився. Наголошує на тому, що у обвинуваченого ОСОБА_7 наявне місце проживання та місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, будь-які ризики можливого ухилення обвинуваченого від суду та вчинення інших злочинів відсутні.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали клопотання та наполягали на його задоволенні, зазначивши, що останній змінив своє ставлення до вчиненого, має намір влаштуватися на роботу та відшкодувати заподіяну шкоду.
Прокурор ОСОБА_3 вважала, що підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається, зазначивши, що на сьогодні жодний із ризиків не зменшився та не відпав, тому підстав для пом`якшення обраного раніше запобіжного заходу немає.
Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Прокурором зазначено, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання саме цього запобіжного заходу під час досудового розслідування, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_7 ймовірно вчинив кримінальне правопорушення, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, пов`язаних із посяганням на власність, з корисливих мотивів.

Перевіряючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне. Враховуючи, що ОСОБА_7 у 2021 році засуджувався за вчинення корисливого злочину, при цьому на сьогодні обвинувачується у вчиненні аналогічного корисливого злочину, але такого, що пов"язаний із проникненням у сховище, тобто більш тяжкого, крім того на цей час в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває об"єднане кримінальне провадження, в межах якого ОСОБА_7 висунуте обвинувачення у скоєнні корисливих злочинів, та беручи до уваги, що обвинувачений є непрацевлаштованим та власного доходу немає, суд вважає підтвердженим ризик можливого продовження ОСОБА_7 протиправної діяльності з метою отримання доходу. На сьогодні захисником та обвинуваченим не наведено жодного аргументу та не надано жодного доказу на спростування вказаних висновків суду.
Також судом встановлено, що обвинувачений може вчинити спроби ухилення від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, які б убезпечили настання зазначеного ризику, а також враховуючи тяжкість покарання, передбаченого санкцією статті, що інкримінується ОСОБА_7 . Дійсно, у разі наявності у ОСОБА_7 постійного місця проживання, вказаний ризик може зменшитися, однак на момент розгляду клопотання судом захисником не було надано підтверджуючих документів про те, що ОСОБА_7 орендував житло для постійного проживання або має у ньому реєстрацію.
Крім того, суд враховує і обставини ймовірно вчиненого ОСОБА_7 злочину - вчинення його групою осіб, учасники якого перебувають на волі, тому зміна запобіжного заходу на інший, не пов"язаний із обмеженням волі, не буде відповідати меті та цілям кримінального провадження.
Згідно практики Європейського Суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Таким чином, враховуючи, що ризики можливого продовження злочинної діяльності та ухилення від суду є очевидними та такими, що можуть справдитися і з великим ступенем вірогідності, суд доходить висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим та ефективним у даному кримінальному провадженні, у тому числі і домашній арешт.
Таким чином, клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 181,183, 184, 194, 201, 331 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 з тримання під вартою на більш м`який відмовити.
Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, їх захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1