29.07.2021
Справа № 331/5039/20
Провадження № 1-кп/331/241/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» липня 2021 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представника потерпілої

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувані за № 0003036 від 17.11.2020 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, працевлаштованого водієм автобуса в ТОВ «Автостандарт», сімейний стан одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2020 року, приблизно о 22 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-110217», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині проспекту Соборного в м. Запоріжжі від вулиці Гагаріна в напрямку вулиці Української, зі швидкістю не менше 115,6 км/год., що перевищувало максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті.

В цей же час, в районі будинку № 109-Б проїжджу частину проспекту Соборного в місті Запоріжжі, зліва-направо по ходу руху водія ОСОБА_5 , рухаючись у недозволеному для цього місці, де відсутній наземний пішохідний перехід, перетинали пішоходи ОСОБА_8 та чоловік, особу якого не встановлено.

Під час руху по вищевказаному проспекту, водій ОСОБА_5 , рухаючись по проїзній частині із перевищенням максимально допустимої швидкості руху в населеному пункті, маючи при цьому об`єктивну можливість своєчасно виявити пішоходів, які вийшли з розділювального газону на його смугу руху та запобігти наїзду на пішоходів, за умови руху з дозволеною швидкістю, вчасно заходів до зниження швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу не вжив, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 . Контакту з пішоходом, особу якого не встановлено, не було.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких:

- п. 12.3: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

- п. 12.4: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.».
- п. 12.9: Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил».
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № 9-1064 від 21.12.2020 року, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експерта № 5253 від 15.12.2020 року смерть ОСОБА_8 настала від поєднаної тупої травми голови, тулубу та кінцівок у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, переломів кісток скелету, ушкоджень внутрішніх органів. Вказані тілесні ушкодження є небезпечними для життя і за цією ознакою кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження, яке знаходиться з настанням смерті у прямому причинному зв`язку та виникли від травматичних дій тупих предметів незадовго до настання смерті.

Враховуючи характер, локалізацію та механізм тілесних ушкоджень, переважання внутрішніх ушкоджень над зовнішніми, наявність ознак струсу, увесь комплекс ушкоджень міг виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні рухомого легкового автомобіля з пішоходом.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням висновків експертиз, відеозаписів з камер відеоспостереження, документів, що підтверджують наявність речових доказів та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що 16.11.2020 року, приблизно о 22-00 годині, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , він здійснював рух по лівій полосі проїзної частини проспекту Соборного зі сторони вулиці Гагаріна в напрямку вулиці Української в місті Запоріжжі зі швидкістю, приблизно 115,6 км/год. В салоні керованого ним автомобіля на задньому пасажирському сидінні знаходився його малолітній син 2009 року народження, на передньому пасажирському сидінні знаходилась його дружина. Перевищення ним швидкості було обумовлено тим, що його син потребував справити фізіологічні потреби організму, тому він намагався якнайшвидше дістатися додому. В районі зупинки громадського транспорту «площа Пушкіна», у недозволеному для пішоходів місці, де відсутня розмітка пішохідного переходу, з розділювального газону на його смугу руху, зліва-направо по ходу руху його автомобіля, проїзну частину проспекту Соборного почали перетинати два пішоходи, яких він помітив, приблизно за 20-30 метрів до наближення до останніх. З метою уникнення наїзду на пішоходів, він застосував екстрене гальмування, зрозумівши, що з лівого боку від нього знаходиться розділювальний газон, облаштований бетонним бордюром, а з правого боку попутний транспорт та зупинковий комплекс, де знаходилась певна кількість людей, проте уникнути наїзду на одного з пішоходів, яким в подальшому виявися громадянин ОСОБА_8 , не вдалось. Контакту з іншим пішоходом не було. Після зупинки керованого ним транспортного засобу, він не міг самостійно покинути салон автомобіля через те, що були пошкоджені водійські двері. В той час, як сторонні перехожі надавали йому допомогу, інші очевидці події здійснили виклик до швидкої медичної допомоги та до поліції. До приїзду швидкої медичної допомоги та працівників поліції, пішохід ОСОБА_8 помер на місці ДТП. Він, в свою чергу, місце події не покидав, дочекався приїзду швидкої медичної допомоги та працівників поліції, від госпіталізації відмовився.

В ході досудового розслідування він в повному обсязі відшкодував потерпілій ОСОБА_4 витрати на поховання в розмірі 22505 гривень та в ході судового розгляду в добровільному порядку в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди виплатив 40000 гривень, в сього сплатив 62505 гривень, в судовому засіданні приніс вибачення потерпілій. Просив суд не застосовувати до нього суворе покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки такий вид діяльності є його єдиним джерелом доходу.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що померлий ОСОБА_8 є її рідним братом. Проживав він в Харкові в незареєстрованому шлюбі, мав на утриманні двох дітей. Проблем із зором або зловживанням алкогольними напоями у нього не було, мав фізіологічні вади зі слухом. В листопаді 2020 року її брат приїхав в Запоріжжя в гості, проживав разом із матір`ю. Про загибель брата їй стало відомо від працівників моргу 17.11.2020 року. Крім того пояснила, що обвинувачений ОСОБА_5 достойно повів себе після скоєного ним ДТП, повністю відшкодував витрати на поховання в розмірі 22505 гривень та виплатив грошові кошти в сумі 40000 гривень за рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Претензій матеріально або морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 вона не має, просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти його права керування транспортними засобами. Цивільний позов про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДС» на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 гривень, просила задовольнити в повному обсязі.

Висновком експерта № 9-1064 від 21.12.2020 року встановлено, що швидкість руху автомобіля «ЗАЗ-110217», реєстраційний номер НОМЕР_1 складала не менше 115,6-117,3 км/год. Дії водія автомобіля «ЗАЗ-110217» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 не відповідають вимогам п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху, невиконання ним вимог п.п. 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з подією пригоди. Водій автомобіля «ЗАЗ-110217» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , рухаючись в межах населеного пункту зі швидкістю, яка не перевищувала дозволену та своєчасно застосувавши гальмування, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода (т. 1, а.п. 161-167).

Висновком експерта № 5253 від 15.12.2020 року встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від поєднаної тупої травми голови, тулубу, кінцівок у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, переломів кісток скелету, ушкоджень внутрішніх органів. Вказані тілесні ушкодження є небезпечними для життя і за цією ознакою кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження, яке знаходиться з настанням смерті у прямому причинному зв`язку та виникли від травматичних дій тупих предметів незадовго до настання смерті.

Враховуючи характер, локалізацію та механізм тілесних ушкоджень, переважання внутрішніх ушкоджень над зовнішніми, наявність ознак струсу, увесь комплекс ушкоджень міг виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні рухомого легкового автомобіля з пішоходом. При судово-токсикологічному дослідженні крові, сечі та частин внутрішніх органів трупа ОСОБА_8 встановлено, що концентрація етилового спирту у крові при житті могла відповідати стану алкогольного сп`яніння середнього ступеня (т. 1, а.п. 168-174).

З продемонстрованого в судовому засіданні в порядку ст. 359 КПК України, відеозапису з камери зовнішнього спостереження, яка встановлена у верхній частині одного з будинків по АДРЕСА_3 в районі зупинки громадського транспорту «площа Пушкіна» та з дослідженої фототаблиці із стоп-кадрами вказаного відеозапису встановлено, що проїзна частина проспекту Соборного має по три смуги руху в кожному напрямку. Зустрічні потоки транспорту розділені розділювальним газоном, на якому через певну відстань один від одного встановлені ліхтарі. В нижньому лівому куті мається дата та час. На відеозаписі видно, як на проїзну частину проспекту Соборного з правого тротуару по ходу руху в напрямку вул. Гагаріна вийшли два пішоходи чоловічої статі, які почали перетинати проїзну частину проспекту Соборного справа-наліво по ходу руху в напрямку вул. Гагаріна у невстановленому для переходу місці. Транспорт по проїзній частині рухається як в напрямку вул. Гагаріна, так і в напрямку вул. Української, темп руху пішоходів біг. У час, що відповідає на відеозапису 16.11.2020 22:20:09, пішоходи добігли до розділювального газону та залізли на нього, не зупиняючись вони продовжують рухатись по розділювальному газону. У час, що відповідає на відеозапису 16.11.2020 22:20:10, пішоходи рухаються в темпі бігу по розділювальному газону в напрямку крайньої лівої смуги руху по ходу руху транспортних засобів в напрямку вул. Української. У час, що відповідає на відеозапису 16.11.2020 22:20:11, один з пішоходів виходить на крайню ліву смугу руху в напрямку вул. Української, а другий пішохід знаходиться на розділювальному газоні. В цей час по крайній лівій смузі руху в напрямку вул. Української рухається легковий автомобіль, який в подальшому здійснює наїзд на пішохода, за вказаним автомобілем в попутному напрямку рухається інший легковий автомобіль. Другий пішохід, який знаходиться на розділювальному газоні, також спускається на крайню ліву смугу руху по ходу руху в напрямку вул. Української і вони продовжують перетинати проїзну частину проспекту Соборного в тому ж напрямку, в якому вони рухались до цього. У час, що відповідає на відеозапису 16.11.2020 22:20:13, перший пішохід продовжує перетинати проїзну частину, а другий пішохід зупиняється на проїзній частині та намагається затримати першого пішохода. В цей час відбувається наїзд на пішохода передньою правою частиною автомобіля, який рухається в лівій смузі руху в напрямку вул. Української, другий пішохід знаходиться на цій же смузі руху біля розділювального газону. Після наїзду на пішохода видно, що автомобіль контактував з бетонним бордюром розділювального газону, від чого видно іскри від тертя металу об бордюрний камінь (т. 1, а.п. 175-180, 182).

З продемонстрованого в судовому засіданні в порядку ст. 359 КПК України, відеозапису з камери зовнішнього спостереження, яка встановлена на будівлі торгового розважального закладу «Панорама» за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, 109-Б, та з дослідженої фототаблиці із стоп-кадрами вказаного відеозапису встановлено, що камера охоплює територію, прилеглу до входу в ТРЗ «Панорама», територію зупинки громадського транспорту «площа Пушкіна» та частину проїзної частини проспекту Соборного по напрямку руху в сторону вул. Української. Проїзна частина проспекту Соборного має по три смуги руху в кожному напрямку, зустрічні потоки транспорту розділені розділювальним газоном з високим бордюром, на якому через певну відстань один від одного встановлені ліхтарі. У верхньому лівому куті мається дата та час відеозапису. У час, що відповідає на відеозапису 16.11.2020 Mon 22:20:13, відбувається наїзд на пішохода автомобілем, який рухається в лівій смузі руху в напрямку вул. Української. В цей момент другий пішохід знаходиться на цій же смузі руху біля розділювального газону. Місце наїзду знаходиться в межах лівої смуги руху по ходу руху транспорту в напрямку вул. Української (т. 1, а.п. 183-184, 188).

Висновком медичного огляду № 5640, складеного о 01 годині 00 хвилин 17 листопада 2020 року встановлено, що ознак сп`яніння у водія ОСОБА_5 не виявлено (т. 1, а.п. 197).

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 не має судимості, вчинив необережний тяжкий злочин, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працевлаштований водієм автобуса в ТОВ «Автостандарт», у зв`язку з чим має законне та стабільне джерело доходу, має місце реєстрації та місце постійного проживання, як за місцем роботи, так і за місцем проживання характеризується виключно з позитивного боку, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває (т. 1, а.п. 198-214).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини у справі, в добровільному порядку відшкодував потерпілій завдані збитки, у зв`язку з чим остання претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має, тобто вчинив активні дії щодо зменшення тяжких наслідків свого діяння, приніс потерпілій вибачення за скоєне (т. 1, а.п. 215-219).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Разом з цим, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, враховуючи ступінь його провини, який керував транспортним засобом зі швидкістю, що перевищувала максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті, суд бере до уваги те, що на момент настання ДТП, ОСОБА_8 , виконуючи функції пішохода, своєю поведінкою, обумовленою його перебуванням в стані алкогольного сп`яніння, та, як наслідок, послабленням інтелектуальної та вольової сфери психічної діяльності, безпосередньо вплинув на перебіг подій та настання суспільно-небезпечних наслідків, про що свідчить прийняття ним рішення перетину проїзної частини у невстановленому для цього місці, як того вимагають для пішоходів п.п. 4.7, 4.14 а, б, г Правил дорожнього руху.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги думку потерпілої, яка просить суд призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з ізоляцією його від суспільства та без позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння із застосуванням положень ст. 75 КК України, без позбавлення права керування транспортними засобами, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
До початку судового розгляду вказаного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_4 звернулась до суду з уточненою позовною заявою, в якій просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДС» на свою користь страхову суму за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень в рахунок моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП 16.11.2020 року водієм ОСОБА_5 , цивільна відповідальність якого застрахована в ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДС» на підставі страхового полісу № АО/2674873 від 03.03.2020 року (код страховика 028) (т. 1, а.п. 93-98).

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_4 посилається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_2 за участю водія ОСОБА_5 , помер її рідний брат ОСОБА_8 , по даному кримінальному провадженню її визнано потерпілою. Цивільна відповідальність водія ОСОБА_5 застрахована в ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДС» на підставі страхового полісу № АО/2674873 від 03.03.2020 року. В результаті дій обвинуваченого, вона отримала психологічну травму на все життя, оскільки втратила рідну людину, без якої не представляє своє подальше життя. Їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті, вона перенесла значний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Наслідки перенесеної психологічної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційний змін: порушення сну, пригніченість, нервозність, дратівливість, емоційна напруга, насторога, тривога з приводу майбутнього. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних ресурсів та дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Представник ПрАТ «СК АСКО ДС» в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із завою, в якій просить всі судові засіданні по даному кримінальному провадженню проводити без його участі, в задоволенні позову ОСОБА_4 просить відмовити, посилаючись на те, що відповідно до положень п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рідна сестра загиблого не входить до кола осіб, що мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи (т. 1, а.п. 102-109).

Вирішуючи питання стосовно позовних вимог потерпілої, суд приходить до наступного.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16 листопада 2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , настала смерть ОСОБА_8 Померлий ОСОБА_8 є рідним братом позивача ОСОБА_4 , яка визнана у вказаному кримінальному провадженні потерпілою.

02.03.2020 року між ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДС» та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2674873, відповідно до якого застраховано автомобіль марки ЗАЗ 110217, номерний знак НОМЕР_1 . Строк дії договору з 03.03.2020 року по 02.03.2021 року включно.

Згідно п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Вказана норма закріплює безумовні підстави для відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. З огляду на те, що позивач ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою померлого ОСОБА_8 не входить до кола осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, тому в задоволенні уточненої позовної заяви необхідно відмовити.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відмовити в задоволенні уточненої позовної заяви ОСОБА_4 про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДС» на її користь страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень в рахунок моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП 16.11.2020 року водієм ОСОБА_5 , цивільна відповідальність якого застрахована в ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДС» на підставі страхового полісу № АО/2674873 від 03.03.2020 року (код страховика 028).

Речові докази:

- DVD - диски, які містять відеофайли з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди від 16.11.2020 року по пр. Соборному в м. Запоріжжі, які долучені до матеріалів даного кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (т. 1, а.п. 181-182, 187-188);

- пара кросівок чорного кольору пішохода ОСОБА_8 , яка передана на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області підлягає знищенню (т. 1, а.п. 189-190);

- автомобіль «ЗАЗ-110217», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залишити у ОСОБА_10 за належністю (т. 1, а.п. 88-91, 191-192);

- відеореєстратор «GE-301W», який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_9 за належністю (т. 1, а.п. 192-193);

- карта пам`яті «Kingston» 64 гб., яка долучена до матеріалів кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження (т. 1, а.п. 192, 194).

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1