233 № 263/8416/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,
особи, відносно якої ставиться
питання про застосування примусових
заходів виховного характеру ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001566 від 18 червня 2018 року стосовно:
- ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь, Донецької області, українця, громадянина України, учня 2 курсу Маріупольського будівельного ліцею, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
03 грудня 2017 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою з особами відносно яких кримінальне провадження виділено в окреме провадження та спрямовано до суду, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету розбійного нападу, із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, побачили потерпілого ОСОБА_10 , як тільки пройшли повз нього ОСОБА_9 за вказівкою особи, відносно якої матеріали кримінального провадження видалені та спрямовані до Жовтневого районного суду м. Маріуполя, розвернувся та підбігши до потерпілого ззаду нанесла йому один удар ногою в область нижніх ребер зліва. Від отриманого удару потерпілий ОСОБА_10 відчув різкий гострий біль, після чого втратив рівновагу та впав на коліна, спираючись руками о землю. В той час, коли потерпілий ОСОБА_10 перебував в такому положенні, наніс останньому ще один удар ногою в живіт. Після того, припинив спричиняти потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження то в цей час до останнього нахилилась неповнолітня особа матеріали відносно якої виділено та спрямовано до Жовтневого районного суду м. Маріуполя, та спричинила потерпілому 2 удари руками, кисті яких були стиснуті в кулаки по голові, в район лівої і правої вилиці та близько семи ударів руками в область спини, а саме ребер. Після того, особа, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено та спрямовано до Жовтневого районного суду м. Маріуполя, припинив наносити потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження, то неповнолітня особа відносно якої матеріали кримінального провадження виділено та спрямовано до Жовтневого районного суду м. Маріуполя, який спостерігав за вищевказаними діями поблизу, за вказівкою особи відносно якої матеріали кримінального провадження виділено та спрямовано до Жовтневого районного суду м. Маріуполя підійшла до потерпілого та почала оглядати кишені куртки надягненої на потерпілому. Після чого з правої бокової кишені викрав мобільний телефон «Нокіа» 2630 імей НОМЕР_1 вартістю 225,83 грн. з сім картою оператора «Київстар» НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, ключі від квартири, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють та грошові кошти в розмірі 120 грн., чим заподіяли останньому матеріальний збиток на загальну суму 345,83 грн.

Таким чином, особи відносно яких матеріали кримінального провадження виділено та спрямовано до Жовтневого районного суду м. Маріуполя, діючи узгоджено за попередньою змовою групою осіб між собою та сумісно з ОСОБА_9 спричинили своїми умисними діями, за вищевказаних обставин, потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому 8-го ребра зліва, що ускладнилося гемотораксом зліва, посттравматичною плевропневмонією зліва, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та з місця злочину втекли спільно розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 345, 83 грн.

Таким чином неповнолітній ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки ч. 4 ст. 187 КК України.

11 липня 2019 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання слідчого, затверджене прокурором про застосування до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001566 від 18 червня 2019 року стосовно ОСОБА_9 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України.
У вищезазначеному клопотанні слідчий за погодження з прокурором просили застосувати до неповнолітнього ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд опікуну ОСОБА_11 .
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду клопотання, прийшов до висновку про розгляд справи за його відсутності.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав пояснення, про те, що обставини справи, викладені в клопотанні відповідають фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурори повністю підтримали клопотання та вказали на необхідність звільнення неповнолітнього ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру.
У судовому засіданні ОСОБА_9 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому діяння, просив задовольнити клопотання.
Захисник ОСОБА_7 та законний представник неповнолітнього - представник органу опіки та піклування Маріупольської міської ради ОСОБА_8 , просили задовольнити клопотання.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Так, оцінюючи докази по справі, показання ОСОБА_9 , суд вважає що неповнолітній ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечного діяння, передбачене ч. 4 ст.187 КК України.

Статтею 498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому, звільнити особу від кримінальної відповідальності можливо лише за наявності визначених у КК України умов і підстав.

Частиною 2 ст. 97 КК України передбачено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Як випливає з положень частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Відповідно до частини 2 статті 105 КК України, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, зокрема: 1). застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; тощо. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_9 дійсно вчинив суспільно-небезпечне діяння, на час вчинення яких йому виповнилось лише 13 років (тобто суспільно небезпечне діяння вчинене неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння).
Проте, до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява законного представника ОСОБА_11 , яка просила не викликати її до суду (за станом здоров`я, який погіршується та встановленим діагнозом онкологія).
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2021 року замінено законного представника особи, відносно якої ставиться питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_9 ОСОБА_11 на представника органу опіки та піклування Маріупольської міської ради.
На виконання п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України судом встановлено, що до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності ОСОБА_9 не слід застосовувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд опікуну ОСОБА_11 .
Таким чином, враховуючи думку учасників судового розгляду, з урахуванням відсутності обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання слідчого, затвердженого прокурором про застосування до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру (у вигляді передачі під нагляд опікуну ОСОБА_11 ) стосовно ОСОБА_9 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області (у справі №263/8239/18) від 21 липня 2018 року вирішено: питання про скасування арешту майна; вирішено долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат на проведення судової товарознавчої експертизи № 1/20-46 від 16 лютого 2018 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 369, 372, 376, 498, 500, 501 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Приморського відділу Маріупольської місцевої прокуратури № 1 Донецької області ОСОБА_12 про застосування до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001566 від 18 червня 2018 року стосовно ОСОБА_9 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити особі, стосовно якої розглядалося клопотання, прокурору, захиснику, законному представнику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя

Судді