печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за заявою ОСОБА_3 про повернення застави в рамках кримінального провадження №0000101,-

В С Т А Н О В И В :

12.07.2021 в провадження Печерського районного суду надійшла заява ОСОБА_3 про повернення застави в рамках кримінального провадження №0000101.
В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що станом на день звернення до суду з вказаною заявою настали всі умови, з якими закон пов`язує момент припинення дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді застави та відповідно дії запобіжного заходу, а отже, прав та обов`язків застовадавця у даному кримінальному проваджені.
Тобто, заявник вважає, оскільки обвинувальний акт спрямований до суду, досудове розслідування є завершеним то застава підлягає поверненню.
У судове засідання заявник не з`явився, про місце і час розгляду заяви повідомлений належним чином.
Разом з цим, заявником було подано до суду заяву про розгляд заяви у його відсутність, вимоги підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.
Прокурором ОСОБА_4 було подано заяву, в якій останній зазначив, що запобіжний захід у вигляді застави є триваючий. Окрім цього, зазначив, що обвинувальний акт знаходиться у Києво-Святошинському районному судді Київської області, а тому заява не підлягає задоволеню.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.
Судовим розглядом за наданими матеріали встановлено, що слідчим управлінням ГУ СБ України в м. Києві та Києвській області здійснюється досудове розслідування №0000101.
24.10.2020 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 210 200 грн.
26.10.2020 ОСОБА_3 вніс на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва грошові кошти у розмірі, визначеному ухвалою суду від 24.10.2020.
07.06.2021 складено обвинувальний акт, який спрямовано до Дарницького районного суду м. Києва.
24.06.2021 ухвалою Київського апеляційного суду даний обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 направлено за підсудністю до Києво-Святошинського районного судду Київської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України застава віднесена до запобіжних заходів, які, в свою чергу включені до заходів забезпечення кримінального провадження. Частинами 1-3 ст. 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
Частина 7 ст. 42 КПК Україна визначає загальні обов`язки, які покладаються на підозрюваного. Так, підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний:
1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;
2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.
Підозрюваному, обвинуваченому вручається пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки одночасно з їх повідомленням особою, яка здійснює таке повідомлення (ч. 8 ст. 42 КПК України).
Отже, зазначені в ч. 7 ст. 42 КПК України обов`язки підозрюваного (окрім обов`язків, визначених в п. 2 цієї частини) покладаються на нього згідно з процесуальним законом і діють з часу набуття статусу підозрюваного, незалежно від застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
В свою чергу стаття 194 КПК України визначає перелік обов`язків, які можуть покладатися на підозрюваного рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Так, частина 5 ст. 194 КПК України визначає умовами покладення таких додаткових обов`язків по перше - обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, і по друге - доведеність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Ці обов`язки не є окремим запобіжним заходом, а застосовуються додатково до обраного підозрюваному запобіжного заходу при наявності визначених в ч. 5 ст. 194 КПК України умов.
Частиною 7 ст. 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються. У зазначеній нормі йдеться про припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу виключно в частині покладення на підозрюваного, обвинуваченого відповідних обов`язків згідно із ст. 194 КПК України.
Згідно вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України, строку дії застави як запобіжного заходу не передбачено.
Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.
З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.
При цьому, після внесення грошових коштів у якості застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до норм кримінального процесуального Кодексу, діє до моменту прийняття остаточного рішення, оскільки відповідно до ст. 182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії.
Крім того, ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, що перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до вимог ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.
Так, застава за своїм характером є безстроковим запобіжним заходом та заявник може реалізувати своє право щодо повернення застави на стадії досудового розслідування, у разі зміни підозрюваному запобіжного заходу з застави на інший запобіжний захід визначений ч. 1 ст. 176 КПК України.
З цього слідує, що обов`язки, покладені слідчим суддею, є строковими, а застава, яка забезпечую виконання процесуальних обов`язків, не є обмеженою конкретним строком. Такий висновок підтверджується, зокрема, змістом частини 6 статті 181, частини 7 статті 194, частини 4 статті 196, статтями 197 та 211 КПК. Цими нормами визначається строковість затримання, запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту, а також обов`язків, покладених слідчим суддею відповідно до статті 194 КПК.
Окрім цього, обвинувальний акт був спрямований до суду для розгляду судового провадження.
Тому, слідчий суддя звертає увагу, що у відповідності до ст.374 КПК України, судом при винесенні вироку вирішується питання про заходи забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, питання про повернення застави має вирішуватися судом в провадженні якого перебуває кримінальне провадження при постановленні вироку.
Відтак, заява не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. 2, 42, 176, 182, 194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про повернення застави в рамках кримінального провадження №0000101 відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1