Справа № 317/3367/20
№/п 1-кс/317/265/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , яке погоджено з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000057 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 200 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000057 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 200 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що СВ відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області здійснює розслідування кримінального провадження № 0000057 від 12.08.2020.

27.04.2021 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

11.05.2021 ОСОБА_5 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 200 КК України.

Потерпілими у кримінальному проваджені визнано Кушугумську селищну раду Запорізького району Запорізької області () в особі начальника юридичного відділу апарату виконавчого комітету ОСОБА_6 , який діє на підставі довіреності від 28.04.2021 виданої Кушугумським селищним головою ОСОБА_7 .

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000057 від 12.08.2020, процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженню підготовлено цивільний позов на суму матеріальних збитків у розмірі 38 422,90 гривень.

Відповідно до інформації наданої територіальним сервісним центром МВС № 2341 встановлено, що станом на 05.05.2021 за громадянкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.12.2017 зареєстровано автомобіль AUDI A6, державний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, білого кольору.

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 на даний час офіційно не працевлаштована, не знаходиться на пенсійному забезпеченні, а також відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, остання не являється власником будь-якого нерухомого майна, в зв`язку з чим в останньої окрім того, як тільки транспортного засобу, а саме автомобіля AUDI A6, державний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, білого кольору, у власності більше ні якого майна, зареєстрованого належним чином, не перебуває.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, у слідчого виникла необхідність накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , для проведення перевірки викладених доводів шляхом проведення відповідних слідчих дій, а окрім, як шляхом накладення арешту на майно, неможливо провести вказані сл ідчі дії.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не викликалась за клопотанням слідчого, відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання та кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З огляду на вищевикладене можна прийти до висновку, що арешт на майно фізичної особи може бути накладено з метою відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову.

Разом з тим слід зазначити, що до матеріалів клопотання про арешт майна не додано цивільного позову, забезпеченням якого прокурор обґрунтовує необхідність накладення арешту на майно підозрюваної.

Згідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Однак в порушенні вказаної норми слідчим не визначено вартість транспортного засобу, який належить ОСОБА_5 , на який останній просить накласти арешт, а відтак не можливо визначити співмірність розміру шкоди вартості майна, яке просить арештувати слідчий.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У поданому клопотанні слідчим та в судовому засіданні прокурором не зазначено жодної конкретної обставини, яка може підтвердити, що незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на сукупність наведених обставин приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 16, 21, 36, 40, 93, 98-100, 131, 132, 170-174 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , яке погоджено з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000057 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 200 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в 5-денний строк до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1