Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1191/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000507 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 26 березня 2021 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сколобів, Хорошівського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

- за ч. 1 ст.122 КК України на 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 1978,30 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят вісім) грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, 24.09.2016 року близько 01 год. у ОСОБА_7 , який знаходився поблизу приміщення будинку культури в АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень останньому.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 кулаками лівої та правої руки наніс 4 удари по обличчю потерпілого зліва та справа, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці кута справа та тіла зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає, що вирок в частині визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України є незаконним і підлягає скасуванню, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

На його думку суд не дав належно оцінки показанням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які не підтвердили його причетність до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.

З протоколу слідчого експерименту за участю з потерпілим ОСОБА_8 слідує, що він вказував про нанесення йому удару невідомою особою.

Крім цього, зі змісту дослідницької частини висновків експерта №2797 від 23.11.2016 року та №2978 від 21.12.2016 року слідує, що «зі слів ОСОБА_8 24.09.2016 року біля 13 год. на вулиці незнайомий наніс удари руками по обличчю».

Вважає, що посилання суду на протокол пред`явлення особи для впізнання не може бути належним доказом доведеності його вини у вчиненні злочину, згідно ст.ст. 86, 87 КПК України, оскільки він не відповідає вимогам ст. 228 КПК України.

Також, стверджує, що суд призначив йому суворе покарання, не взявши до уваги дані про його особу, те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризуюся позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває дружина та малолітній син.

На його думку, суд стягнув значний розмір моральної шкоди, не врахувавши те, що злочин є нетяжким, відсутність негативних наслідків та принцип розумності і справедливості.

В запереченні прокурор вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та ухвалений у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства. Просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у заподіянні потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.

Так, в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що він 24.09.2016 року близько 01:00 год. перебував в будинку культури в с. Сколобів, Хорошівського району, Житомирської області, на дискотеці з друзями святкував свій день народження.

Біля входу побачив як ОСОБА_12 б`є невідома особа. Підійшовши, він відчув як його ззаду інша особа потягнула за плече. Розвернувшись отримав удар в праву частину нижньої щелепи, від якого нагнувся та відійшов назад. Надалі вказана особа нанесла ще три удари правою та лівою рукою в область нижньої щелепи з ліва та права. Після цього вказані особи сіли в авто та поїхали.

В подальшому, під час проведення слідчим впізнання осіб, він впізнав ОСОБА_7 як особу, яка йому наносила тілесні ушкодження.

Крім цього, потерпілий пояснив, що до вказаної події ОСОБА_7 не знав, будь-яких відносин, в тому числі неприязних, а також конфліктів з ним не мав.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11.10.2016 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 серед 4 осіб під №1 впізнав особу яка заподіяла йому тілесне ушкодження, а саме ОСОБА_7 .

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в суді першої інстанції пояснили, що вони були понятими під час проведення впізнання осіб за участю потерпілого, де останній впізнав особу яка йому наносила тілесні ушкодження, а саме обвинуваченого ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснив, що біля входу до будинку культури в с. Сколобів, Хорошівського району, Житомирської області ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_8 у груди. Більше ударів він не бачив. Чи наносив ОСОБА_7 інші удари потерпілому сказати не може.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснив, що біля входу до будинку культури в с. Сколобів Хорошівського району Житомирської області ОСОБА_7 наніс удар ОСОБА_8 , однак куди не бачив.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 13.10.2016 року свідок розповів та показав при яких обставинах та події він спостерігав нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , а саме удару правою рукою в область лівої частини нижньої щелепи потерпілого.

З протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 15.10.2016 року слідує, що свідок розповів та показав при яких обставинах та події він спостерігав нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , а саме удару правою рукою в область лівої частини нижньої щелепи потерпілого.

Свідок ОСОБА_12 вказував, що бачив під час конфлікту біля клубу поруч з ОСОБА_16 ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_9 в суді першої інстанції пояснила, що потерпілий є її ріднім сином. На наступний день, коли її син прийшов з дискотеки, вона побачила тілесні ушкодження на його обличчі, після чого звернулися в лікарню.

Син їй та чоловіку розповів, що невідома особа нанесла йому декілька ударів в область нижньої щелепи. Потім дізналися, що тілесні ушкодження наніс сину ОСОБА_7 .

Аналогічні покази в суді першої інстанції надав свідок ОСОБА_17 .

Відповідно до висновку експерта №2797 від 23.11.2016 року у ОСОБА_8 було виявлено 2 синці в ділянці нижньої щелепи справа та зліва, та перелом в ділянці кута справа та тіла зліва (3,4 зубів), які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли б бути рука затиснута в кулак тощо, але такі предмети не залишили за собою характерних ознак, що дозволило б їх ідентифікувати. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворилися не виключено в термін та за обставин, вказаних потерпілим при його судово-медичному обстеженні та протоколі слідчого експерименту за його участі, відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Згідно висновку експерта №2978 від 21.12.2016 року у ОСОБА_8 було виявлено 2 синці в ділянці нижньої щелепи справа та зліва, та її перелом в ділянці кута справа та тіла зліва (3,4 зубів), які могли утворитися в термін та за обставин, вказаних у протоколі проведення слідчого експерименту за його участі.

На переконання колегії суддів, вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого про його непричетність до заподіяння потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя та здоров`я і не потягло наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Показання потерпілого ОСОБА_8 про те, що саме ОСОБА_7 завдав йому чотири удари по обличчю спричинивши тілесні ушкодження за обставин, що встановив суд підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_18 , які вказали, що обвинувачений завдавав удар потерпілому, а не інші особи, показаннями свідків ОСОБА_19 , про те, що на наступний день у сина вони побачили тілесні ушкодження, які зі слів сина йому спричинив на той час невідомий, завдавши удари кулаком в нижню щелепу, висновками СМЕ про тяжкість цих тілесних ушкоджень та можливість їх отримання за обставин, що повідомив потерпілий, а також даними протоколу пред`явлення особи для впізнання під час якого потерпілий впізнав особу, що завдала йому удари ОСОБА_7 .

Жодних сумнівів щодо належності та допустимості цих доказів колегія суддів не вбачає, пред`явлення потерпілому особи для впізнання проведене 11.10.2016 року з дотриманням положень ст. 228 КПК України, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які приймали участь в якості понятих та вказали, що потерпілий самостійно серед чотирьох осіб, які не мали різких відмінностей вказав на ОСОБА_7 , при цьому апелянт не наводить конкретних обставин, які б свідчили про невідповідність слідчої дії вимогам закону.

Та обставина, що потерпілий ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту 07.10.2016 р. вказував про спричинення йому тілесних ушкоджень невідомим, що в подальшому знайшло своє відображення у описовій частині СМЕ не спростовує правильність висновків суду, а навпаки додатково підкріплює його показання.

ОСОБА_8 пояснював, що не був знайомий з обвинуваченим, хто йому завдав удари станом на 07.10.2016 р., не знав, ОСОБА_7 він впізнав лише 11.10.2016 року при проведенні відповідної слідчої дії.

Враховуючи, що його показання, в іншій частині, що стосуються обставин спричинення йому тілесних ушкоджень є послідовними, жодних обставин, які свідчили б, що він обмовляє ОСОБА_7 не існує, останнього до цього він не знав, це додатково свідчить про правдивість його показань.

Деякі розбіжності щодо викладення свідками характеру розвитку подій та послідовності дій зумовлені особистим сприйняттям кожним із них тих моментів, які вони спостерігали та тривалим часом, який минув з 26.03.2021 року.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та правильно кваліфікував його дії.

Апеляційний суд вважає законним та обґрунтованим рішення суду про часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, оскільки вирішуючи цивільний позов потерпілого зокрема визначаючи розмір грошового відшкодування судом було в повній мірі враховано вимоги розумності і справедливості, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних, фізичних та душевних страждань, які зазнав потерпілий, підстав для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди колегія суддів не вбачає.

Покарання ОСОБА_7 на переконання колегії суддів призначено з дотриманням ст.65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом були враховано тяжкість вчиненого злочину та його наслідки, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України несудимий, характеризується позитивно, має молодий вік, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку в лікаря нарколога, психіатра не перебуває та звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання встановивши випробувальний термін.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 26 березня 2021 року щодо нього - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: