Провадження №1-кс/317/135/2021
Справа № 317/3062/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області скаргу ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000845 за ст. 128 КК України на постанову слідчого про закриття кримінального провадження -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області зі скаргою на постанову слідчого від 31 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000845 за ст. 128 КК України.

Скаргу обґрунтовано невідповідністю оскаржуваної постанови вимогам закону, оскільки під час досудового розслідування даного кримінального провадження слідчим не було здійснено усіх дій щодо встановлення обставин завдання її колишньому чоловіку ОСОБА_6 тілесних ушкоджень під час полювання, не зважаючи на її численні клопотання та на вказівки, надані слідчому керівником органу досудового розслідування та прокурором. Скаржник зазначила, що оскаржувану постанову вона від слідчого не отримувала, а ознайомилась з нею 01 березня 2021 року під час судового засідання в Запорізькому районному суді Запорізької області.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримала свою скаргу та просила її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти скарги, зазначивши на повній відповідності оскаржуваної постанови вимогам закону та обставинам, які були встановлені у кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні висловила думку щодо наявності підстав для задоволення скарги та скасування оскаржуваної постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя, вислухавши скаржницю, слідчого та прокурора, дійшов наступних висновків.

Статтею другою КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий, при цьому, користується рядом повноважень, визначених ч. 2 ст. 40 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 КПК України слідчими діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Перелік таких дій, які може проводити слідчий органу досудового розслідування, встановлений Главою 20 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий органу досудового розслідування під час проведення такого розслідування в кримінальному провадженні зобов`язаний вчинити всі необхідні дії на підставі повноважень та в порядку, визначеному КПК України, для повного, об`єктивного та точного встановлення всіх обставин у кримінальному провадженні.

В даному випадку суд погоджується з доводами скарги та вважає, що органом досудового розслідування не вичерпано засобів для більш повного та точного встановлення обставин кримінального провадження № 0000845 за ст. 128 КК України та не надано належної правової оцінки діям ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Як вбачається з оскаржуваної постанови слідчого, її прийнято на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. При цьому, виносячи оскаржувану постанову, слідчий мотивував своє рішення тим, що коли потерпілий ОСОБА_6 був ще живий, він не мав жодних претензій до ОСОБА_7 та не висловлював наміру подавати заяву про вчинення злочину.

Смерть ОСОБА_6 настала через онкологічне захворювання і не є наслідком вогнепального поранення, отриманого ним на полюванні від ОСОБА_7 , що підтверджено висновком судово-медичної експертизи.

Оцінюючи наведені обставини, приходжу до наступних висновків.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні, кваліфікацію події кримінального провадження № 0000845 здійснено за ст. 128 КК України необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження. При цьому факт завдання ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості під час полювання підтверджений матеріалами справи. В ході досудового розслідування даного кримінального провадження не було встановлено наявності у ОСОБА_7 умислу на спричинення ОСОБА_6 таких ушкоджень та не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між отриманим ОСОБА_6 вогнепальним пораненням та його смертю в березні 2018 року, що знайшло своє відображення у зміні кваліфікації події даного кримінального провадження з ч. 1 ст. 115 КК України (умисне вбивство) на ст. 128 КК України (необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження).

Матеріалами справи підтверджений факт завдання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_6 під час полювання. При цьому слід зазначити, що для здійснення досудового розслідування за ст. 128 КК України цього факту достатньо, оскільки наявність причинно-наслідкового зв`язку між пораненням та смертю особи не охоплюється кваліфікацією за вказаним складом. Такий зв`язок мав би значення в разі кваліфікації події за ст. 115 КК України (умисне вбивство) або за ст. 119 КК України (вбивство з необережності). В даному випадку має значення лише наявність тілесних ушкоджень, необережно завданих однією особою іншій, що підтверджено матеріалами справи.

Відсутність у ОСОБА_7 умислу на завдання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не лише не виключає наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, а навпаки обумовлює наявність складу саме цього кримінального правопорушення, адже, в разі наявності умислу, дії ОСОБА_7 мали б кваліфікуватись за статтею 122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження).

Крім того суд не може погодитись з доводами слідчого щодо відсутності наміру потерпілого ОСОБА_6 на подання заяви про вчинення ОСОБА_7 злочину відносно нього, оскільки склад злочину, передбачений статтею 128 КК України в силу приписів статті 477 КПК України не відноситься до проваджень приватного обвинувачення і має бути належно і в повному обсязі розслідуваний незалежно від такої заяви за наявності лише самого факту необережного завдання тілесних ушкоджень.

Таким чином наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого від 31 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000845, внесеного до ЄРДР за ст. 128 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1