Номер провадження: 11-кп/813/1211/21
Номер справи місцевого суду: 522/812/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2021, по кримінальному провадженні №0001137, внесеному до ЄРДР 28.09.2020, відносно:
ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, в останнє:

- 16.09.2019 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, згідно ст.ст. 75,76 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;

- 17.09.2019 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки,

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2019 у виді 3 місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.
Обрано відносно ОСОБА_8 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та взято її під варту в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховано з дня її фактичного затримання, тобто з 26.02.2021.
Вирішено долю речових доказів.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винуватою у тому, що 26.09.2020 о 15 годині 15 хвилин, вона, заздалегідь маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибула до приміщення магазину «Єва» за адресою: м. Одеса, вул. Привозна, 8.

Рухаючись поміж рядами вказаного магазину в пошуках майна, яке можливо незаконно викрасти, ОСОБА_8 зупинилась біля стелажу з парфумерією, де предметом свого злочинного посягання визначила жіночу парфумовану воду марки «Lanvin Eclat DArpege», яка перебувала у власності ТОВ «РУШ», .

Приступивши до реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливі мотиви, наблизилась до вищевказаного стелажу та переконавшись в тому, що її дії непомітні для оточуючих та носять таємний характер, взяла з однієї із полиць стелажу одну одиницю жіночої парфумованої води марки «Lanvin Eclat DArpege» та сховала їх до своєї сумки.

Далі, з метою завершення свого злочинного умислу, ОСОБА_8 пройшла повз касову зону магазину, при цьому не розрахувавшись за вищевказане майно, що перебувало у неї в сумці та розуміючи протиправність своїх дій та з метою уникнення бути викритою покинула приміщення магазину разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

Вказаним кримінальним правопорушенням юридичній особі ТОВ «РУШ», , в особі представника потерпілого ОСОБА_10 було спричинено матеріальний збиток на суму 393 гривні.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 зазначила, що наявні ряд порушень, які були допущені судом, що протирічять Конституції України, здійснені з грубим порушенням її права на захист. При цьому, в апеляційній скарзі обвинувачена зазначила, що після ознайомлення з матеріалами провадження, надасть доповнення до своєї апеляційної скарги. Клопотання щодо участі у розгляді апеляційної скарги не заявляла.

До початку розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції обвинуваченою ОСОБА_8 доповнення до апеляційної скарги не надійшли, у зв`язку з чим, з метою забезпечення права на захист обвинуваченої остання доставлена до суду апеляційної інстанції та в судовому засіданні підтримала свою апеляційну скаргу.

В свою чергу захисник ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої та зазначив, що судом першої інстанції було порушено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України та не роз`яснено обвинуваченій наслідки розгляду провадження згідно з вимогами цієї частини статті, в тому числі під підпис.

Посилаючись на такі доводи, обвинувачена ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 просили скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти вимог апеляційної скарги обвинуваченої, як таких що не підтверджені нею, а також проти думки захисника щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 349 КПК України, оскільки останні обвинуваченій роз`ясненні, підтвердженням чого є матеріали кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження в контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Положеннями ч. 2 ст. 24 КПК України гарантовано право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 394 КПК України передбачено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 визнала повністю свою вину та підтвердила обставини вчиненого нею злочину, підтвердженням чого є журнал судових засідань від 20.12.2019 р. (а.п. 30-32), суд першої інстанції, встановивши, що показання обвинуваченої повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, за погодженням зі сторонами судового розгляду, з`ясувавши правильність розуміння ними змісту цих обставин та відсутність заперечень, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_8 надала покази у суді першої інстанції, в яких пояснила обставини вчиненого нею злочину, який відповідає встановленим судом фактичним обставинам.

Відповідно до журналу судових засідань від 26.02.2021, який був оглянутий в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції в повній мірі роз`яснено ОСОБА_8 правові наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України та остання зазначила, що вони їй зрозумілі.

Будь-якого обов`язку суду першої інстанції щодо письмового роз`яснення обвинуваченій правових наслідків застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України діючий КПК України не передбачає, тому доводи захисника ОСОБА_9 з даного приводу є безпідставними та не ґрунтуються на законі.

Окрім того, доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 щодо порушення її права на захист також не підтверджені в суді апеляційної інстанції, в тому числі журналом судових засідань від 26.02.2021, відповідно до якого ОСОБА_8 роз`ясненні її права, в тому числі мати захисника та остання повідомила, що права їй зрозумілі, особисто розписалась у Пам`ятці про права та обов`язки обвинуваченого та клопотань щодо залучення захисника, в тому числі за рахунок держави, в суді першої інстанції не заявляла.

Враховуючи встановлене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не порушено право останньої на захист, а також вимоги ст. 349 КПК України щодо обсягу дослідження доказів та наслідків розгляду провадження за ч. 3 ст. 349 КПК України для обвинуваченої.

Зважаючи на те, що після розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, сторони позбавлені можливості оскаржити обставини, які ніким не оспорювались, фактичні обставини справи, а також міра призначеного ОСОБА_8 покарання в апеляційній скарзі не оскаржується, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та судом першої інстанції відносно ОСОБА_8 застосована міра покарання з урахуванням вимог статей 50, 65 КК України.

Будь-який порушень норм кримінального процесуального права, які б могли вплинути на висновку суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмонтованим і таким, що не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 370, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2021, яким ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженою, яка утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4