Справа №639/4466/19
Провадження №1-кп/639/155/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_4 ,

цивільного позивача - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000861 від 06.06.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , цивільного позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_4 , який також є представником потерпілої ОСОБА_8 , яка подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які вважали за можливе призначити справу до судового розгляду, який проводити у відкритому судовому засіданні за їх участі, перевіривши обвинувальний акт на його відповідність вимогам ст. ст. 291, 293 КПК України, суд приходить до такого.

Підстав для прийняття рішення відповідно до п. п. 1-4 ч. 1 ст. 314 КПК України не вбачається.

Кримінальне провадження підсудне Жовтневому районному суду м. Харкова, підстав для його закриття, повернення або зупинення немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Отже, на підставі вказаного обвинувального акту можливе призначення судового розгляду.

Крім того, до суду надійшли: клопотання представника потерпілої ОСОБА_8 та представника цивільного позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, яке належить обвинуваченому ОСОБА_7 , заява ОСОБА_7 про скасування арешту на належний йому автомобіль «Шевроле Лачетті», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Заслухавши думки учасників судового розгляду з цього питання, суд приходить до такого.

Вимогами п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні (ч. 6 ст. 170 КПК України).

Вимогами ч. 8 статті 170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №175136673 від 25.07.2019 року встановлено, що двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (особа померла), частки у праві власності не виділені.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №175139149 від 25.07.2019 року встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер :02:002:0136, розміром 2,5484 га, яка розташована за адресою: Харківська область, Зміївський район, на праві власності належить ОСОБА_7 , цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, землі сільськогосподарського призначення.

На даний час вказана земельна ділянка знаходиться в оренді Фермерського господарства ОСОБА_11 на підставі додаткової угоди до договору оренди землі від 03.11.2017 року, строк дії договору 10 років з правом пролонгації.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для забезпечення цивільних позовів шляхом накладення арешту на майно, яке належить обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки накладення арешту на майно може призвести до порушення прав та законних інтересів осіб, які є співвласниками зазначеного майна, та які не є учасниками даного кримінального провадження, а також до обмеження можливості господарюючого суб`єкта - Фермерського господарства ОСОБА_11 на здійснення господарської діяльності на зазначеній земельній ділянці, про арешт якої заявляється клопотання.

В поданому клопотанні заявниками не доведено необхідності накладення арешту на майно, не доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності інших осіб, які не є учасниками судового розгляду, завданням кримінального провадження.

Таким чином, клопотання про накладення арешту на майно, яке належить обвинуваченому ОСОБА_7 клопотання задоволенню не підлягає.

Що стосується клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту на належний йому автомобіль, суд виходить з такого.

Автомобіль «Шевроле Лачетті», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_7 , на стадії досудового розслідування визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2019 року на вказаний автомобіль накладено арешт, шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження ним та його відчуження у будь-який спосіб, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, у даному кримінальному провадженні потерпілої ОСОБА_8 та цивільним позивачем ОСОБА_5 подані цивільні позови про стягнення з ОСОБА_7 спричиненої матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.09.2019 р. на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України накладено арешт на майно, а саме: на автомобіль «Шевроле Лачетті», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження зазначеного майна в будь-який спосіб, з метою забезпечення цивільних позовів та відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Суд зазначає, що основним завданням такого засобу, як арешт майна, в даному випадку залишається забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, з врахуванням того, що такі позови подані ОСОБА_8 (потерпілою) та цивільним позивачем ОСОБА_5 .

Разом з тим, на даний час суд не вбачає необхідності у продовженні заборони обвинуваченому ОСОБА_7 використовувати зазначений автомобіль та ремонтувати його, з врахуванням можливого його поліпшення при ремонті, що додатково може полегшити забезпечення прав цивільних позивачів на відшкодування шкоди.

Суд бере до уваги і факт проживання ОСОБА_7 за межами м. Харкова та виконання ним трудової функції саме у м. Харкові, що вочевидь потребує використання транспорту для переміщення.

В той же час, суд не вбачає можливим скасувати заборону розпорядження та відчуження зазначеного автомобіля обвинуваченим, оскільки така підстава для арешту майна, яка забезпечення відшкодування спричиненої шкоди, хоча і деяким чином зменшилася за період перебування справи у суді (через часткове відшкодування обвинуваченим позовних вимог), проте не відпала.

Відтак, суд вважає необхідним частково скасувати накладений арешт на автомобіль, що належить обвинуваченому ОСОБА_7 , з залишенням заборони розпорядження та відчуження вказаного майна, оскільки саме такий засіб забезпечення цивільного позову на даний час слід вважати співмірним щодо завдань кримінального провадження. З огляду на це, клопотання обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-174, 314-316, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_8 та представника цивільного позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, яке належить обвинуваченому ОСОБА_7 відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2019 року по справі № 640/11432/19 та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.09.2019 р. по справі № 639/4466/19 скасувати частково, а саме скасувати заборону ремонтування та користування автомобілем «Шевроле Лачетті», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 та розташований на території АТВ ЦЗ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106, залишити без змін обмеження у вигляді заборони розпорядження зазначеним майном та його відчуження в будь-який спосіб.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР 06.06.2019 року за №000861, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на 5 березня 2021 року о 14 годині 00 хвилин в приміщенні суду за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях 45, зал судового засідання № 1.

Проводити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Викликати в судове засідання учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 25.02.2021 р.

Суддя ОСОБА_1