ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000168 від 18.02.2015 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на вирок Ізюмського районного суду Харківської області від 21.12.2016, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Макіївці Донецької області, українця, одруженого, громадянина України, до 15 квітня 2015 року працюючого на посаді прокурора міста Краматорська Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживав по АДРЕСА_2 , має дітей ОСОБА_15 2000 р.н., ОСОБА_15 2009 р.н., раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані із державною службою строком на 3 роки з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності.
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьку, українця, громадянина України, одруженого, до 15 квітня 2015 року працюючого на посаді заступника прокурора міста Краматорська Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживав по АДРЕСА_4 , має дітей ОСОБА_16 2005 р.н., ОСОБА_17 2007 р.н., ОСОБА_18 2015 р.н., раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані із державною службою строком на 3 роки з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності.
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот ) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 25 500 ( двадцять п`ять тисяч п`ятсот ) грн.
На підставі ст.ст. 52,55 КК України призначено ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права займати посади, пов`язані із державною службою строком на 3 (три) роки.
Під час апеляційного перегляду від обвинуваченого ОСОБА_8 надійшли заяви про відвід судді ОСОБА_2 від 05.08.2019 яку він мотивував тим, що останній відноситься до нього упереджено та відвід колегії суддів від 19.01.2021, яку він мотивував тим, що колегія суддів відноситься до нього упереджено, надає перевагу стороні публічного обвинувачення. Крім того, зазначає, що колегію суддів двічі розглядались апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на рішення слідчих суддів по цьому ж провадженню.

Також, суддя ОСОБА_2 заявив самовідвід по даному кримінальному провадженні, мотивуючи його тим, що ним як суддею-доповідачем у складі колегії суддів у кримінальних провадженнях за скаргами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до слідчого судді у порядку ст.206 КПК України по кримінальному провадженню №0000168 від 18.02.2015 висловлена думка щодо законності обставин затримання обвинувачених та необхідності перебування останніх під вартою, тобто сформована певна думка щодо обставин кримінального провадження, а тому у учасників провадження можуть виникнути сумніви у його упередженості під час апеляційного перегляду вироку відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю доповідача, суддю ОСОБА_2 та обвинуваченого ОСОБА_8 , заслухавши думку інших учасників кримінального провадження з приводу заявлених клопотань, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи поданих заяв, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що указані заяви підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у провадженні колегії суддів Полтавського апеляційного суду (суддя-доповідач ОСОБА_2 , судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_19 ) перебуває кримінальне провадження №0000168 від 18.02.2015 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на вирок Ізюмського районного суду Харківської області від 21.12.2016, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_10 засуджено за ч.3 ст. 368 КК України; ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст. 369-2 КК України.

Так, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні були затримані 06.04.2015 та перебували під вартою, вироком Ізюмського районного суду Харківської області від 21.12.2016, запобіжний захід ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до вступу вироку у законну силу також залишено у виді тримання під вартою. В подальшому обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , певний час утримувались в умовах ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» та були звільненні з під варти 06.04.2019 відповідно до ухвали Полтавського апеляційного суду від 02.04.2019.
Перебуваючи у місцях попереднього ув`язнення, а саме у ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» ОСОБА_8 та ОСОБА_10 звернулись до слідчого судді Київського районного суду м. Полтава зі скаргами в порядку ст. 206 КПК України про незаконність, на їх думку, тримання під вартою та перевірку законності затримання у кримінальному провадженні №0000168 від 18.02.2015, які були розглянуті Київським районним судом, відповідно, 22.12.2018 та 15.03.2019.

У подальшому, на указані ухвали Київського районного суду м. Полтави обвинуваченими були подані апеляційні скарги, які були передані колегії суддів у складі головуючого-судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без авторозподілу, як колегії суддів, раніше визначеній для розгляду кримінального провадження.

Далі, ухвалою Полтавського апеляційного суду, у складі судді-доповідача ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_19 , від 02.04.2019 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_10 , скасовано ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 22.12.2018 та призначено новий розгляд скарги ОСОБА_10 в порядку ст. 206 КПК України слідчим суддею в суді першої інстанції. Аналогічне рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 15.03.2019 цією ж колегією суддів постановлено 29.07.2019.

Проте, як вбачається із змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Ізюмського районного суду Харківської області від 21.12.2016, однією із підстав для скасування вироку, на думку апелянта, є незаконне тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , неналежна перевірка судом першої інстанції підстав законності затримання обвинувачених та тримання їх під вартою, а також порушення судом порядку розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що провадження за скаргами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до слідчого судді у порядку ст.206 КПК України по кримінальному провадженню №0000168 від 18.02.2015, що були передані для розгляду колегії суддів без авторозподілу, юридично пов`язані з розглядом цього ж кримінального провадженні за апеляційними скаргами на вирок суду щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , оскільки колегією суддів було перевірено та висловлено позицію щодо частини мотивів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , у зв`язку з чим, в учасників кримінального провадження можуть виникнути сумніви у неупередженості складу суду під час розгляду справи по суті.

При цьому, розглядаючи заяви обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_2 та відвід колегії суддів з мотивів їх упередженості при розгляді кримінального провадження №0000168 колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки заявником не надано доказів, якими б він міг підтвердити указані обставини.

Пунктом четвертим частини першої статті 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

За таких обставин, в учасників кримінального провадження, можуть виникнути сумніви у неупередженості суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_21 та ОСОБА_4 під час апеляційного перегляду вироку Ізюмського районного суду Харківської області від 21.12.2016 щодо ОСОБА_22 , ОСОБА_10 . Та ОСОБА_9 , оскільки дана колегія суддів вже висловила думку щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 в іншому пов`язаному провадженні, а тому указані вище судді не можуть брати участь у кримінальному провадженні №0000168 18.02.2015.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заявлені відводи у даному провадженні.

Керуючись ч.1 ст.75, ст. 81 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Заяви обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід головуючого-судді ОСОБА_2 від 05.08.2019 та відвід колегії суддів у складі головуючого-судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 19.01.2021, а також заяву судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 про самовідвід - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000168 від 18.02.2015 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на вирок Ізюмського районного суду Харківської області від 21.12.2016 передати на повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4