Справа № 738/625/21
№ провадження 1-в/738/81/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

судді - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
учасників судового розгляду:
прокурора - ОСОБА_5
представника установи

виконання покарань ОСОБА_6
захисника ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_2

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.
До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі, яке мотивоване тим, що ОСОБА_2 засуджений вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2017 року за ч.2 ст.310 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2018 рок ОСОБА_2 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2017 року. Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 03 грудня 2018 року. Відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі, засуджений ОСОБА_2 допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, за що мав одне стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, в подальшому порушень не допускав, з 15 березня 2019 року по 01 червня 2020 року на громадських засадах без оплати праці в рахунок двогодинних відпрацювань виконував обов`язки робітника їдальні установи, з 22 липня 2020 року по 01 листопада 2020 року та з 02 листопада 2020 року по даний час працевлаштований робітником швейної дільниці, бере участь у роботах з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов відділення, до роботи ставиться добре, за виконання покладених на нього обов`язків та дотримання правил поведінки має заохочення, бере участь у реалізації програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», на даний час відбув необхідну частину призначеного судом покарання, його поведінка та ставлення до праці свідчать про те, що він став на шлях виправлення, а тому заслуговує на застосування до нього пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі.

Виклад позиції учасників судового розгляду.
Захисник засудженого ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_2 підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_6 в судовому засіданні при вирішенні клопотання захисника засудженого поклалась на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник спостережної комісії Менської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляду справи без його участі.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Встановлені судом обставини.
ОСОБА_2 засуджений вироком Жовневого районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2017 року, який набрав законної сили 12 січня 2018 року, за ч.2 ст.310 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (арк.с. 6-7).

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2018 року, яка набрала законної сили 06 листопада 2018 року, ОСОБА_2 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено останнього для відбування покарання згідно з вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2017 року (арк.с.8-9).

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 03 грудня 2018 року.

Отже, на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_2 відбув більше 1/2 частини призначеного судом покарання.

З характеристики засудженого, затвердженої 27 травня 2021 року начальником Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» ОСОБА_7 та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 в місцях позбавлення волі знаходиться з 04 грудня 2018 року.

За час перебування в Миколаївському СІЗО ОСОБА_2 порушень встановленого режиму утримання не допускав, розпорядок дня виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 21 січня 2019 року засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання в Державній установі «Менська виправна колонія (№91)».

За час відбування покарання в установі засуджений допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, за що отримав одне стягнення, у зв`язку з чим наказом №30/ЗС-20 від 01 червня 2020 року був поставлений на профілактичний облік засуджених, які схильні до вчинення злісного порушення встановленого порядку відбування покарання, стягнення на даний час погашене у встановленому законом порядку, знятий з обліку наказом №59/ЗС-20 від 07 грудня 2020 року. Згідно з поданою засудженим письмовою заявою з 15 березня 2019 року по 01 червня 2020 року на громадських засадах без оплати праці в рахунок двогодинних відпрацювань виконував обов`язки робітника їдальні установи, до виконання робіт ставився добросовісно, поставлені завдання виконував вчасно, за що отримав два заохочення. На підставі договору цивільно-правового характеру №115 від 22 липня 2020 року був працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи, на даний час продовжує працювати на вказаній дільниці підприємства установи на підставі договору цивільно-правового характеру №76 від 05 травня 2021 року, за виконання покладених обов`язків робітника швейної дільниці установи та дотримання правил поведінки отримав заохочення. Засуджений бере участь у роботах з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов у відділенні, порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці не допускає, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, бере участь у реалізації програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультутра та спорт».

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №23 від 15 грудня 2020 року) засудженому ОСОБА_2 відмовлено в застосуванні до нього ст.82 КК України, оскільки останній не став на шлях виправлення (а.о.с.78), однак, приймаючи вказане рішення, установа виконання належним чином не мотивувала його.

Згідно з постановою спостережної комісії Менської міської ради №4 (протокол №3 від 07 травня 2021 року), остання погодила застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, обмеженням волі.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.
Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, однак ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання. Про те, що засуджений став на шлях виправлення може свідчити його зразкова поведінка, яка полягає у дотриманні правил внутрішнього трудового розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, а також сумлінне ставлення до праці, яке передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Дослідивши дані, які характеризують особу засудженого ОСОБА_2 , в судовому засіданні встановлено, що засуджений відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі допустив порушення порядку відбування покарання, за що отримав одне стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, після чого його поведінка є стабільно позитивною, останній протягом усього часу відбування покарання залучався до праці, на даний час працевлаштований на підприємстві установи виконання покарань, до своїх обов`язків ставився добросовісно, за сумлінне ставлення до праці має три заохочення, порушень вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, не допускає.

Враховуючи викладене, в судовому засіданні знайшло підтвердження те, що засуджений ОСОБА_2 відбув 1/2 частину призначеного строку покарання, став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка та ставлення до праці, обмежень щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме обмеженням волі, передбачених ст.61 КК України, не має, а відтак, суд приходить до висновку про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 27 (двадцять сім) днів.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_2 , що відповідно до ч. 6 ст. 82 КК України, у разі вчинення нового кримінального правопорушення, суд до покарання за знову вчинене кримінальне правопорушення приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Засудженого ОСОБА_2 етапувати до виправного центру в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з-під варти по прибуттю до місця відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 09 липня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1