Справа № 758/5562/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2021 м. Київ
Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2
за участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002684 від 29.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 189, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

18 травня 2020 року до Подільського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002684 від 29.07.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 189, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2020 визначено для розгляду даного кримінального провадження колегію суддів у складі головуючого судді ОСОБА_8 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .
Згідно з розпорядженням керівника апарату ОСОБА_10 №778 від 25.02.2021 на підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2021 року для судового розгляду даного кримінального провадження визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .
Прокурором в судовому засіданні подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .
Прокурор вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховування обвинуваченого від суду, з метою уникнення ним покарання, оскільки санкція статей, інкримінованих останньому, передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років; ризик вчинення ним нових злочинів, оскільки вчинений ним злочин характеризується особливою суспільною небезпекою; ризик незаконного впливу на потерпілу, свідків. Тому просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів.
Прокурор стверджує, що вищевказані ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою не зменшилися, а більш м`який запобіжний захід не може запобігти їх настанню та, відповідно, у повному обсязі забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .
Представник потерпілої ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, оскільки ризики є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами, також у останнього наявний ряд хронічних захворювань, які унеможливлюють утримання його під вартою.
Крім того, захисник ОСОБА_6 подав клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, обґрунтовуючи його тим, що обвинувачений є інсулінозалежним інвалідом 2 групи із діагнозом: цукровий діабет, важкий перебіг, у зв`язку із цим, в умовах слідчого ізолятора останній не отримує належної та кваліфікованої медичної допомоги, та не матиме можливості в серпні 2021 року продовжити інвалідність. Також, вважає що доводи сторони обвинувачення про обґрунтованість підозри є недоведеними, а ризики, на які вказує прокурор жодним чином не підтверджені.
Потерпіла ОСОБА_11 та її представник ОСОБА_7 вказали, що проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому не заперечують, однак, після допиту потерпілої у судовому засіданні.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Відповідно абзацу 5 п.20-5 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом і зазначених у попередній ухвалі про тримання обвинуваченого під вартою ризиків неправомірної процесуальної поведінки останнього, суд зауважує, що ризиком у даному випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків суд вважає, що такі дії цілком ймовірними з огляду на наступне.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, максимальною санкцією статей яких передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, тому усвідомлюючи тяжкість та реальність відбування покарання у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності чи перешкоджати кримінальному провадженню.
У справі «W. Проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства та суду.
Крім цього, ОСОБА_5 обвинувачується у злочинах, які вчинені стосовно малолітньої особи, що свідчить про низький рівень правової свідомості та соціальної відповідальності обвинуваченого, а також про схильність до вчинення злочинних дій сексуального характеру. Таким чином, у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, останній може становити для оточуючих високий рівень суспільної небезпеки.
Враховуючи стадію розгляду даного кримінального провадження та те, що свідки та потерпіла в судовому засіданні ще не допитувались, обвинувачений може впливати на останніх з метою зміни ними своїх показань.
З огляду на наведене, беручи до уваги позицію учасників судового провадження, суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, та відповідно, відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну вказаного запобіжного заходу.
Суд вважає, що на даний час застосування інших більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_5 є недостатнім.
Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе не визначати ОСОБА_5 розмір застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.197, 199, 331 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_12 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 189, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 16 березня 2021 року до 13 травня 2021 року включно.
Строк дії ухвали визначити по 13 травня 2021 року включно або до постановлення нової ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу, або зміни обвинуваченому запобіжного заходу.
Копію ухвали направити у ДУ «Київський слідчий ізолятор» та вручити учасникам судового розгляду.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2