Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/1097/21
Справа № 711/3616/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі , за участі прокурора ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_2 , подане у кримінальному провадженні № 0000712, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.06.2021 року, про накладання арешту на майно,-

встановив:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив поновити строк для подачі клопотання та накласти арешт на велосипед типу «Україна», зі встановленим бензиновим двигуном без реєстраційних номерних знаків, що належав ОСОБА_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони його відчуження, користування, ремонту та знищення.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 04.0.2021 року близько 22.10 год. водій ОСОБА_4 ,керуючи автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в с. Ліхоліти Чорнобаївського району Черкаської області, біля будинку № 43/1, що по вул. Козацька зі сторони вул. Шевченка в напрямку до с. Ревбинці Чорнобаївського району Черкаської області, допустив зіткнення з велосипедом типу «Україна», на якому встановлений бензиновий двигун, без реєстраційних номерних знаків, який рухався в зустрічному для нього напрямку руху.

В наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда ОСОБА_3 , отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди, а пасажир даного велосипеда ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, та була госпіталізована до Чорнобаївської ЦРЛ.

По даному факту відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000712 від 05.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході проведення 05.06.2021 року огляду місця події встановлено, що на велосипеді типу «Україна», зі встановленим бензиновим двигуном без реєстраційних номерних знаків можуть бути наявні пошкодження та сліди, що виникли внаслідок зіткнення даного транспортного засобу з автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 та які матимуть значення для подальшого дослідження механізму виникнення та розвитку даної дорожньо- транспортної пригоди.

Після завершення огляду вказаний транспортний засіб вилучений та переданий на зберігання на спеціалізований майданчик Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, за адресою: м. Чорнобай, вул. Центральна 216.

05.06.2021 року старшим слідчим в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_6 винесено постанову про визнання велосипеду типу «Україна», зі встановленим бензиновим двигуном без реєстраційних номерних знаків речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000712 та приєднання його до матеріалів даного провадження у відповідності до положення ст.ст. 98, 100 та 110 КПК України, оскільки даний транспортний засіб зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 5 ст. 171 КПК, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Першим робочим днем після вилучення майна є 07.06.2021. Однак, враховуючи, що 07.06.2021 року старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_6 , здійснюючи на той час одноособово розслідування по даному кримінальному провадженню, перебував на добовому чергуванні згідно графіку чергувань ГУНП в Черкаській області, був в повному розпорядженні оперативного чергового ГУНП в Черкаській області, та не мав змоги передати процесуальному прокурору матеріали кримінального провадження для вивчення, підготовки клопотання про накладення арешту на майно та направлення його до суду, строк подачі клопотання був пропущений.

Враховуючи, що велосипед типу «Україна», зі встановленим бензиновим двигуном без реєстраційних номерних знаків є речовим доказом у кримінальному провадженні та зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, під час досудового розслідування необхідно провести ряд експертиз та слідчих дій із залученням цього транспортного засобу у стані, який він мав на момент огляду місця події 05.06.2021 року, з метою забезпечення збереження цього речового доказу, на вказаний велосипед слід накласти арешт.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просив його задовольнити повністю.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Частитною1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Виходячи зі змісту вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним з таких заходів забезпечення, згідно п. 7 ч. 2 вказаної статті, є арешт майна.

Доказами у кримінальному провадженні, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною першою статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, діяльність, яка перевіряється під час досудового розслідування пов`язана з встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила загибель людини.

У даному кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що велосипед типу «Україна», зі встановленим бензиновим двигуном без реєстраційних номерних знаків міг зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і він може бути прихований, переданий або пошкоджений.

Водночас ці обставини мають бути перевірені шляхом проведення їх дослідження в сукупності з отриманими іншими відомостями під час проведення слідчих дій, зокрема судових експертиз.

Зазначені обставини мають суттєве значення для кримінального провадження. Без їх отримання неможливо всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, встановити всіх осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопрушення, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних процесуальних рішень.

Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи. На стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власника та володільця майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження, з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпеченням проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

У зв`язку з цим, слідчий суддя приходить до висновку що необхідність накладення арешту на речові докази є виправданою, більш суспільно значимою та превалює над принципом вільного володіння майном.

Велосипед типу «Україна», зі встановленим бензиновим двигуном без реєстраційних номерних знаків, вилучений 31.05.2020р. під час проведеного огляду місця події, відповідає критеріям речових доказів, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення і може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на нього може бути накладено арешт.

Щодо клопотання про поновлення процесуального строку, то слідчий суддя вважає, що воно підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

В судовому засіданні встановлено, що першим робочим днем після вилучення майна є 07.06.2021. Однак, враховуючи, що 07.06.2021 року старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_6 , здійснюючи на той час одноособово розслідування по даному кримінальному провадженню, перебував на добовому чергуванні згідно графіку чергувань ГУНП в Черкаській області, був в повному розпорядженні оперативного чергового ГУНП в Черкаській області, та не мав змоги передати процесуальному прокурору матеріали кримінального провадження для вивчення, підготовки клопотання про накладення арешту на майно та направлення його до суду, строк подачі клопотання був пропущений.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами кримінальний процесуальний закон розуміє лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у строк, визначений законом.

Отже в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини через які цей строк пропущено.

Оскільки клопотання про поновлення процесуального строку є обґрунтованим, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.132, 169, 170, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Поновити прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_2 процесуальний строк для звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на велосипед типу «Україна», зі встановленим бензиновим двигуном без реєстраційних номерних знаків, що належав ОСОБА_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони його відчуження, користування, ремонту та знищення.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1