УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2021 року

м. Київ
справа № 243/5813/16-к

провадження № 51-2016ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року,
встановив:
Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 жовтня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК), і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. На підставі ч. 1 ст. 71 цього Кодексу за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком (Апеляційного суду Донецької області від 28 жовтня 2004 року) і ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.
Вироком Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року апеляційну скаргу захисника засудженого залишено без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задоволено, вирок місцевого суду від 04 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено новий, яким призначено ОСОБА_4 за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ч. 2 ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого покарання, не відбутого за вироком Апеляційного суду Донецької області від 28 жовтня 2004 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК у строк покарання йому зараховано строк попереднього ув`язнення з 26 травня 2016 року по 01 квітня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 28 квітня 2021 року касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 жовтня 2018 року та вирок Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року щодо нього без зміни.
09 червня 2021 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга засудженого з клопотанням, яке за змістом є доповненням до неї. У своїй скарзі засуджений просить, зокрема скасувати вирок Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року, який вже був предметом перевірки в суді касаційної інстанції із тих самих підстав.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до змісту положень статей 424, 425 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) процесуальним законом не передбачено можливості багаторазового оскарження в касаційному порядку особою судових рішень, які вже були предметом перегляду судом касаційної інстанції за касаційною скаргою цієї особи.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 424 КПК постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Конституційний Суд України рішенням від11 березня 2010 року № 8-рп/2010 встановив, що визначення у положенні пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства "забезпечення ... касаційного оскарження рішення суду" у системному зв`язку з положеннями частини першої статті 8, статті 125 Основного Закону України означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.
Оскільки Верховним Судом вже розглядалася касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 та переглядався, зокрема і вирок Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року, колегія суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що засуджений реалізував своє право на касаційне оскарження вказаного вище судового рішення, а тому воно не може бути предметом касаційного перегляду вдруге.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Посилання засудженого на статті 434-1, 434-2 КПК, як на підставу для прийняття його касаційної скарги до провадження Верховним Судом, не є слушними, оскільки цими статтями передбачено підстави та порядок передачі кримінального провадження на розгляд палати, об`єднаної або Великої Палати Верховного Суду, однак ОСОБА_4 взагалі не наводить обґрунтування необхідності такого розгляду. Крім того, засуджений, повторно подаючи касаційну скаргу, фактично просить вдруге переглянути вирок Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3