ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/400/21 Справа № 175/3125/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 262 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 до 04 лютого 2021 року включно.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений розуміє невідворотність настання покарання за вчинені злочини у разі доведення його вини. Крім того, обвинувачений не має сталого заробітку, міцних соціальних зв`язків, офіційного джерела доходів.

В свою чергу, ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, також не відпав, оскільки під час досудового розслідування не встановлено місцезнаходження більшості речей та цінностей потерпілих, а ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, - можливість незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, які наразі в суді не допитані, продовжує існувати, оскільки в матеріалах кримінального провадження є заява потерпілих про побоювання за своє життя та прохання забезпечення потерпілим заходів безпеки, яка була задоволена іншим складом суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які передбачені ч. 5 ст.194 КПК України та забезпечити його належну поведінку.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання із застосуванням електронного засобу контролю.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з грубим порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Зазначає, що прокурор зачитав в судовому засіданні одне усне клопотання про продовження строків тримання під вартою всім обвинуваченим одночасно, при цьому всупереч вимогам ст. 184 КПК України, обвинуваченим не надав жодного додатку. Також були порушені вимоги ч. 2 ст. 184 КПК України в частині надання клопотання обвинуваченим не пізніше, ніж за три години до початку розгляду такого клопотання.

Вказує, що ризик переховування від суду відсутній, оскільки згідно паспортних даних місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 є АДРЕСА_1 , за вказаною адресою ОСОБА_7 проживав із своєю родиною - матір`ю, батьком, своєю цивільною дружиною ОСОБА_10 та їх малолітнім сином ОСОБА_11 , 2019 року народження, а також до затримання ОСОБА_7 був працевлаштований на ТОВ ТРЕЙДХОП КОМПАНІ, мав офіційне джерело доходу, позитивно характеризувався за місцем роботи.

Стверджує, що жодних об`єктивно доведених даних про будь-який вплив чи можливий вплив на потерпілих або свідків стороною обвинувачення не зазначалось.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 262 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та за які законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих злочинів, суворість покарання, обвинувачений може переховуватись від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України реально існують.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є також обґрунтованим, оскільки під час досудового розслідування не встановлено місцезнаходження більшості речей та цінностей потерпілих.
Колегія суддів також вважає, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявна заява потерпілих про побоювання за своє життя та прохання забезпечити їм заходи безпеки, яка була задоволена судом, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника стосовно того, що обвинувачений має місце реєстрації та проживання, де мешкав зі своїми батьками, цивільною дружиною та їх малолітнім сином, а також про те, що ОСОБА_7 до затримання був працевлаштований на ТОВ ТРЕЙХОП КОМПАНІ, оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Доводи захисника про те, що прокурором було заявлено усне клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, продовжуючи ОСОБА_7 строк тримання під вартою, керувався саме ч. 3 ст. 331 КПК України, відповідно до якої, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 262 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 262 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4