Провадження №11-кп/824/2917/2021 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.345 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002602 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нововолинськ, Волинської області, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, повернуто прокурору Голосіївської окружної прокуратури м. Києва для усунення недоліків.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що згідно ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування. Однак, в додаток до обвинувального акта, в порушення вимог ст. 291 КПК України, прокурором не надано розписку обвинуваченої про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування. Як видно з квитанції в додатку до обвинувального акта, ОСОБА_8 поштою надіслано обвинувальний акт і реєстр, хоча це процесуальним законодавством не передбачено, та ці документи повинні бути вручені обвинуваченому під розписку, яка є невід`ємним додатком до обвинувального акта.

Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченою ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій вона просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року про повернення обвинувального акту прокурору і закрити кримінальне провадження.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що підставою для скасування рішення суду є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Є всі підстави для закриття кримінального провадження згідно п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Обвинувачена зазначає, що 24 квітня 2020 року вона отримала підозру у вчиненні злочину за ч.2 ст.345 КК України. Кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002602. В ухвалах від 25 квітня 2020 року та від 18 червня 2020 року по справі №752/7653/20 слідчим суддею встановлено строк досудового розслідування до 24 червня 2020 року включно. 07 травня 2020 року слідчим винесено постанову про зупинення досудового розслідування та 17 червня 2020 року відновлено досудове розслідування. До 24 червня 2020 року строк досудового розслідування не було продовжено ні прокурором, ні судом. 29 липня 2020 року керівником Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_9 було ухвалено постанову про продовження строку досудового розслідування. Обвинувальний акт передано до суду 22 жовтня 2020 року. Отже, фактично досудове розслідування, що було розпочато 24 квітня 2020 року (з дня отримання повідомлення про підозру) і закінчене 22 жовтня 2020 року (дня отримання судом обвинувального акта), тривало без двох днів шість місяців.

Обвинувачена в апеляційній скарзі зазначає, що постанова прокурора про продовження строку досудового розслідування була ухвалена більш ніж за місяць після закінчення строку досудового розслідування, встановленого слідчим суддею, а значить вона не має юридичних наслідків. Більше того, відповідно до п.2 ч.4 ст.219 КПК України, загальний строк досудового розслідування не може перевищувати шести місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка покладалася на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Як вбачається з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема ч.2 ст.291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Як убачається з обвинувального акта відносно ОСОБА_8 , в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Проте, дійсно, в порушення вимог п.3 ч.4 ст.291 КПК України, до обвинувального акта не додано розписку підозрюваної ОСОБА_8 про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування. Однак, це жодним чином не свідчить, що вони не вручалися підозрюваній. Зокрема, до обвинувального акту долучено описи вкладень у лист з повідомленням, чеки та накладні, з яких вбачається, що ОСОБА_8 за місцем її проживання було надіслано копію обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002602. Крім того, 12 травня 2021 року в судовому засіданні ОСОБА_8 повідомила, що отримала копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування. Отже, з огляду на вказані обставини, не долучення до обвинувального акту розписки підозрюваної ОСОБА_8 про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування не можна визнати істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, що тягне за собою повернення обвинувального акту прокурору.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що колегією суддів не встановлено істотних порушень, допущених при складанні обвинувального акта, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, то висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України є необґрунтованими, а тому правові підстави для його повернення прокуророві відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у суду першої інстанції були відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що за відсутності в ухвалі суду висновків щодо наявності чи відсутності підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості оцінити відповідні обставини, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченої, та ухвалити рішення про закриття кримінального провадження. Ці доводи апеляційної скарги підлягають перевірці при новому судовому розгляді провадження.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002602 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, затверджений 13 жовтня 2020 року прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 , повернуто прокурору Голосіївської окружної прокуратури м. Києва для усунення недоліків, скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадженні в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Головуючий :

Судді :