Справа № 643/5992/20
Провадження № 1-в/643/226/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2020 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, раніше судимий згідно вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.02.2008 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 16.04.2013 року за ст. 395 КК України до арешту строком на 1 місяць; засудженого 09.03.2016 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в 2020 році звернувся до суду з клопотанням, в якому просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного згідно вироку Зміївського районного суду Харківської області від 09.03.2016, у зв`язку з тим, що термін випробування ОСОБА_4 скінчився 09.03.2019.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності учасників судового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно вироку Зміївського районного суду Харківської області від 09.03.2016, ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Кримінального кодексу України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 Кримінального кодексу України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

Згідно ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежного від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК України.

Як встановлено судом, вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.05.2020 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено покарання за сукупністю вказаних злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком у виді позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_4 09.03.2016 за вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, та призначено остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Як вбачається з вироку Московського районного суду м. Харкова від 21.05.2020, злочини, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнаний винним згідно вказаного вироку, вчинені протягом 2017-2018 років, тобто протягом іспитового строку, визначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 09.03.2016.

Відповідно, покарання, призначене ОСОБА_4 згідно вироку Зміївського районного суду Харківської області від 09.03.2016, від якого орган пробації просить звільнити ОСОБА_4 , було приєднано до покарання, призначеного ОСОБА_4 згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 21.05.2020.

Також, як вбачається з вироку Московського районного суду м. Харкова від 21.05.2020, міру запобіжного заходу до набрання законної сили вироком залишено обрану раніше тримання під вартою.

Вказаний вище вирок Московського районного суду м. Харкова від 21.05.2020 станом на час вирішення клопотання органу пробації не набрав законної сили, оскільки оскаржений в апеляційному порядку.

Разом з тим, як зазначено Європейським судом з прав людини в п. 46 остаточного рішення від 04.09.2015 у справі «Руслан Яковенко проти України», підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити.

Враховуючи наведене, та обставина, що вирок Московського районного суду м. Харкова від 21.05.2020 не набрав законної сили, сама по собі не може свідчити про обґрунтованість клопотання органу пробації, оскільки станом на час розгляду клопотання ОСОБА_4 вже засуджений компетентним судом за злочини, вчинені в період іспитового строку, визначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 09.03.2016.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо передчасності клопотання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного згідно вироку Зміївського районного суду Харківської області від 09.03.2016, у зв`язку з чим відмовляє у вказаному клопотанні.

Одночасно суд роз`яснює учасникам судового провадження, що вони не позбавлені права повторно звернутись до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного згідно вироку Зміївського районного суду Харківської області від 09.03.2016, зокрема в разі скасування вироку Московського районного суду м. Харкова від 21.05.2020, в тому числі виправдання ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 21.05.2020 вчинені в період іспитового строку, визначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 09.03.2016.

Керуючись ст. 75, 78 КК України, 369-372, 537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1