Провадження № 1-кп/470/52/21
Справа № 470/333/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участі прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
потерпілого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2021 року за №0000099 стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олесіно, Козівського району, Тернопільської області, громадянина України, який офіційно не працює, має середню спеціальну освіту, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України, обвинуваченого
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У період часу з 01 по 10 жовтня 2020 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , спільно з ним вживав спиртні напої після чого пішов до себе додому. Однак через деякий час повернувся до домоволодіння ОСОБА_6 та діючи умисно, користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом відкриття незачиненої на запірні пристрої хвіртки проник на територію вказаного домоволодіння. Зайшовши на територію господарчого подвір`я, побачив, що між будівлею літньої кухні та сінником перебуває трьохжильний мідний кабель від переноски, загальною довжиною 97 метрів, частина якого з вилкою була випрямлена між зазначеними будівлями, а решта з розеткою перебувала в приміщенні сіннику. Підійшовши до вказаного кабелю, ОСОБА_4 руками змотав випрямлену частину кабелю, та підійшовши до відчинених дверей сіннику, де знаходилась інша частина кабелю, витягнув його на подвір`я, та в подальшому таємно викрав кабель.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1940 грн.

Крім того, в період часу з 15 листопада 2020 року по 20 листопада 2020 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 перебував у приміщенні будинку ОСОБА_6 розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , де спільно з власником домоволодіння ОСОБА_6 вживав спиртні напої.
Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 ліг відпочивати, ОСОБА_4 вийшов з будинку на подвір`я, де діючи умисно, шляхом вільного доступу через відчинені двері, повторно проник до приміщення сіннику, звідки таємно викрав мішок з ячменем загальною вагою 40 кг, вартістю 6 грн. 50 коп. за один кілограм.
Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 260 грн.
Враховуючи вище наведене, дії ОСОБА_4 кваліфікуються згідно висунутого обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, та ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав себе винним повністю, у вчиненому розкаявся. Суду пояснив, що дійсно з 01 по 10 жовтня 2020 року, точну дату не пам`ятає, після спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_6 за місцем проживання останнього, пішов до себе додому, а потім він повернувся на територію домоволодіння потерпілого та викрав кабель, який тягнувся по двору та закінчувався в господарському приміщенні. При цьому підтвердив, що всі його дії належним чином та точно розписані в обвинувальному акті, в тому числі щодо проникнення на територію домоволодіння та господарського приміщення (сіннику) з метою викрадення залишку кабелю. Потім з 15 по 20 листопада 2020 року, точну дату не пам`ятає, після спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_6 за місцем проживання останнього, він вийшов на вулицю та повторно викрав з господарського приміщення мішок з ячменем.
Крім повного визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.04.2021 року, складеного за участі потерпілого ОСОБА_5 про викрадення невідомою особою з території його домоволодіння 97 метрів кабелю та мішку ячменю 40 кг;
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.04.2021 року про реєстрацію кримінального провадження №0000099, внесене слідчими відділення поліції №2 Баштанського районного ВП ГУНП в Миколаївській області за заявою потерпілого ОСОБА_5 про викрадення невідомою особою з території його домоволодіння 97 метрів кабелю та мішку ячменю 40 кг;
- протоколом огляду місця події від 09.04.2021 року та фототаблицею до нього, в якому зафіксоване місце вчинення кримінального правопорушення - домоволодіння належне потерпілому ОСОБА_5
- довідкою від 27.04.2021 року про те, що вартість одного кілограму зерна ячменю становить 6,50 грн;
- довідкою від 27.04.2021 року про те, що вартість одного метру мідного трьох жильного кабелю становить 20 грн;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.05.2021 року, згідно якого підозрюваний ОСОБА_4 розповів звідки та яким чином викрадав майно належне потерпілому ОСОБА_6 та де воно знаходилось;
Враховуючи, що учасники кримінального провадження, а також обвинувачений не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням зазначених вище письмових доказів і характеризуючих матеріалів на обвинуваченого.
Згідно ч.3 ст.337 КПК України, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю досліджених доказів, а тому суд кваліфікує його дії в межах висунутого обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, та ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, один з яких на даний час віднесено до тяжких злочинів, а інший відноситься до нетяжкого злочину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не має постійної роботи, однак періодично працює по найму, має на утримані малолітню дитину та є єдиним годувальником в родині.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вище наведені обставини, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей, які передбачають відповідальність за вчинене, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде відповідати меті покарання.
При цьому, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання, на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованих йому діяннях, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, потерпілий просив суворо не карати обвинуваченого та призначати покарання не пов`язане з позбавленням волі, беручи до уваги думку органу пробації про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, та відповідно до вимог ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Крім цього, судом враховано позицію прокурора та обвинуваченого, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням певних обов`язків.
Запобіжний захід до обвинуваченого на момент розгляду кримінального провадження не був застосований.
Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертиз відсутні.
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась.
Речовий доказ: полімерний мішок білого кольору з залишками ячменю - повернути власнику ОСОБА_6 .
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1