Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/112/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький дистанційно в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2021 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не військовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, дітей на утримані не має, зареєстрованого місця проживання не маючий, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 04.04.2002 року Новгородківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.304, ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільненого 29.04.2006 року по відбуттю строку покарання; 20.03.2007 року Казанківським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19.06.2009 року звільнений умовно - достроково від відбування покарання на невідбутий строк який складає 1 рік 28 днів; 12.04.2010 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.203, ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 5 місяців, звільнений 06.09.2016 року по відбуттю строку покарання; 21.03.2018 року Малинським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 27.03.2020 року звільнений від відбування покарання у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання на невідбутий строк, який складає 1 рік 9 місяців 14 днів; 04.02.2021 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, покарання не відбуте, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 18 год. 00 хв. 06.03.2021 року по 18 год. 00 хв. по 02.05.2021 року з визначенням застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 45400 грн.

інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або інший, не пов`язаний з позбавленням волі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в матеріалах клопотання відсутні достатні докази того, що підозрюваний наразі перешкоджає чи перешкоджатиме кримінальному провадженню, чинить спроби незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, чинить спроби знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання на території України, має тяжке захворювання, за своїм прогресуючим характером перешкоджає відбуванню покарання, оскільки загрожує життю та здоров`ю підозрюваного. Також, органом досудового розслідування не надано достатніх доказів того, що застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, буде не достатнім.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він 05.03.2021 року за попередньою змовою зі своєю сестрою ОСОБА_9 в с.Братолюбівка Кропивницького району Кіровоградської області, маючи намір на викрадення чужого майна проникли до домоволодіння ОСОБА_10 звідки викрали кошти в сумі 1000 доларів США та 200 польських злотих, а з домоволодіння ОСОБА_11 викрали кошти в сумі 1200 грн., які в подальшому були вилученні працівниками поліції при їх затриманні.
Органом досудового слідства кваліфіковано дії ОСОБА_7 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана проникненням у сховище, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2021 задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Долинська) КРУП ГУНП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого, умисного та корисливого злочину за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, вчинив кримінальне правопорушення у період відбування покарання, має судимості за вчинення умисних, тяжких, корисливого злочину, не має міцних соціальних зв`язків, не маючий постійного місця проживання, а також проживає не за місцем здійснення досудового розслідування, а тому суд уважає, що прокурором доказано наявність підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ ВП №1 (м. Долинська) КРУП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування №0000034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

06.03.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України при вирішенні питання застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.

До того ж колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 є тяжке та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Ураховуючи серйозність висунутої проти ОСОБА_7 підозри, а також беручи до уваги дані про особу підозрюваного та обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду міг з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а тому не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_7 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.
Окрім того, останній через тяжкість оголошеної підозри та наявних у справі доказів, зможе з метою уникнення відповідальності вчинити спроби на ухилення від органу досудового слідства та суду.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що перебуваючи під домашнім арештом або особистому зобов`язанню, останній не маючи постійного місця роботи, достатніх матеріальних цінностей для проживання, буде продовжувати скоювати тотожні злочини, оскільки, під час звільнення від відбування покарання у зв`язку з захворюванням на тяжку хворобу, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні нового аналогічного злочину.
Крім того, апеляційним судом встановлено, що дійсно з січня 2020 року ОСОБА_7 встановлено діагноз гіпсохромна анемія тяжкого ступеня, однак доводи захисника щодо тяжкого хронічного захворювання обвинуваченого, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки даних на підтвердження неможливості перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора з цих підстав, не має.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.
За вказаних обставин слідчий суддя цілком обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 4, 5 КПК України та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
При цьому, колегія суддів ураховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Так, у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував і дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя визначив розмір застави, який відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.182 КПК України.
На думку колегії суддів апеляційного суду, з огляду на обставини інкримінованого кримінального правопорушення, застава у зазначених межах здатна в повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177-178 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними, а тому її необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2021 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4