ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/463/21 Справа № 705/1911/21 Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання за участі: прокурора засудженого представника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)»ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 травня 2021 року в кримінальному провадженні за клопотанням ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Начальник ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», за погодженням з головою спостережної комісії, звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного вироком Миронівського районного суду Київської області від 03.09.2015 покарання у виді позбавлення волі, на підставі ст. 81 КК України.

24.05.2021 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області задоволено подання ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» та звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково, на невідбутий строк 7 місяців 23 дні, мотивуючи тим, що останній поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» про звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково.

Апелянт зазначає, що, з огляду на положенняя ст. 81 КК України та постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 основним і вирішальним, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого, що підтверджено сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання.

Вказує, що ОСОБА_7 має судимості за скоєння злочинів проти власності та у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, а останній умисний тяжкий злочин вчинив через 8 місяців після звільнення від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію в 2014 році». За час відбування покарання з 19.11.2015 в ДУ «Березанська виправна колонія (№ 95)» характеризувався негативно і лише з 06.10.2017, утримуючись в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» - позитивно. Має 10 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, однак 13 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі із поміщенням у ДІЗО. Крім того зазначає, що ОСОБА_7 лише частково відшкодував процесуальні витрати за вироком суду, а 06.05.2018 він відмовився від особистого обшуку, однак дисциплінарне стягнення до нього не застосовувалося, проведена бесіда.

На думку прокурора, те, що до ОСОБА_7 застосовувались заохочувальні норми передбачені ст. 75 КК України та ЗУ «Про амністію в 2014 році», а більшу частину відбутого покарання він вів себе негативно та притягувався до дисциплінарної відповідальності, свідчить про його нестабільну поведінку, тому існує обґрунтований сумнів, що засуджений виправився та не буде скоювати нових кримінальних правопорушень після звільнення з установи відбування покарання.

На виконання ухвали судді від 16.06.2021 апеляційний розгляд здійснюється в режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» за участі засудженого ОСОБА_7 та уповноваженого представника установи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора в підтримку апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_7 про законність, обгрунтованість ухвали суду першої інстанції та безпідставність апеляційних вимог, пояснення представника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про обгрунтованість клопотання установи та наявність підстав для застосування щодо засудженого положень ст. 81 КК України, вивчивши матеріали кримінального провадження, обміркувавши над апеляційними доводами прокурора, колегія суддів вважає, що вони належать до задоволення.

За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, грунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог щодо кримінального та кримінального процесуального закону.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не в повному обсязі та безпідставно постановлено звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного вироком Миронівського районного суду Київської області від 03.09.2015 покарання у виді позбавлення волі, з огляду на наступне.

Статтею 81 КК України передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Таке звільнення може бути застосоване у тому разі, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів виправлення.

Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення є дискреційною нормою закону України про кримінальну відповідальність, тобто не є обов`язковим, а є виключно правом суду. При цьому висновку про можливість застосування положень ст. 81 КК України, повинно передувати вивчення та аналіз даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особу засудженого в цілому. Для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як встановлено з матеріалів провадження, вироком Миронівського районного суду Київської області від 03.09.2015 ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 та ч. 4 ст. 70 КК України, на 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна.

Початком строку відбування покарання ОСОБА_7 є 17.07.2015, а кінцевим строком визначено 17.01.2022.

Вироком ОСОБА_7 засуджений, в тому числі, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке відповідно до класифікації передбаченої ст.12 КК України, є тяжким злочином.

За наведених обставин, на час звернення адміністрації ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_7 відбув дві третини строку покарання призначеного вироком Миронівського районного суду Київської області від 03.09.2015 та передбаченого п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення на засудженого ОСОБА_7 , за час утримання під вартою, він 10 разів, зокрема: 04.01.2018, 05.04.2018, 31.08.2018, 05.10.2018, 06.12.2018, 09.04.2019, 03.07.2020, 05.10.2020, 04.01.2021 та 02.04.2021 заохочувався за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, встановлених КВК України та ПВР колонії. Разом з цим, до засудженого ОСОБА_7 у період з 20.07.2016 до 14.05.2020 застосовано 13 дисциплінарних стягнень у виді попереджень, доган та поміщення в ДІЗО за: самовільне залишення строю; вилучення засобу зв`язку; намагання порушити локальну дільницю; намагання проникнути до адміністративної будівлі установи; невиконання команди підйом та відбій; куріння в житловій секції; порушення форменого одягу; відмова від особистого обшуку.

Дані характеристики ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» на засудженого ОСОБА_7 є неоднозначними, зокрема утримуючись в СІЗО м. Київ останній порушень режиму утримання не допускав, до праці не залучався, заохочень не мав. Натомість під час утримання в Березанській виправній колонії № 95 ОСОБА_7 характеризувався негативно, вимог режиму відбування покарання не дотримувався, за що мав стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав. З 06.10.2017 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)», де характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розкладу дня. Виконує обов`язки днювального відділення СПС, до праці та виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, приймає активну участь у благоустрої відділення та самодіяльній секції «Санітарно побутова», за що 10 разів заохочувався правами начальника установи. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить для себе належні висновки, законні вимоги персоналу установи виконує. Допустив 11 порушень встановленого режиму відбування покарання, з них 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав 9 стягнень, які зняті та погашені в установленому законом порядку. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та у роботі самодіяльних організацій. Виконавчі листи в установу не надходили, однак засудженим добровільно відшкодовано 500 грн. боргу. Провину у вчиненому визнає в повному обсязі, розкаюється.

Вирішуючи апеляційні вимоги прокурора щодо недоцільності застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України, колегія суддів бере до уваги те, що прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення в кожному конкретному випадку залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Перевіривши дані про поведінку та ставлення ОСОБА_7 до праці за весь період відбування покарання, колегія суддів враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень та дані про особу засудженого в сукупності і приходить до висновку, що саме по собі дотримання умов і порядку відбування покарання у певний проміжок часу, не є достатньо переконливим важелем для ствердження про готовність до самокерованої правослухняної поведінки і доведення свого виправлення, з огляду на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання в установі є обов`язком засудженого, який ОСОБА_7 виконував формально, з урахуванням наявних у нього в період з 20.07.2016 по 14.05.2020 13 стягнень за порушення режиму відбування покарання. Дані стягнення хоча зняті і погашені у встановленому законом порядку, однак беззаперечно свідчать про те, що за весь період відбування покарання поведінка ОСОБА_7 не була бездоганною.

На переконання колегії суддів наведені обставини не вказують на те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі. Сам факт позитивного відношення до праці та неодноразового заохочення ОСОБА_7 за виконання покладених обов`язків і додержання правил поведінки у певний період відбування покарання, не свідчить про виправлення останнього, а тому застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від покарання є необґрунтованим.

З огляду на встановлене, колегія суддів вважає передчасним задоволення клопотання ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки позитивні зрушення у свідомості і поведінці останнього вказують лише на те, що він стає на шлях виправлення, однак цього не достатньо для застосування положень ст. 81 КК України, тому апеляційні вимоги прокурора задовольняє в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 4 ч.1 ст. 407, ст.ст. 409, 418, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 травня 2021 року про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий

Судді