Справа № 467/708/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представника установи виконання покарань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою воно розглядається

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про своє умов дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись, зокрема, на те, що за час відбування покарання він характеризується позитивно, стягнень не має, позаяк, дотримується установлених правил відбування покарання та розпорядку дня, у той час, як він приймає участь у роботах по благоустрою території, до роботи ставиться сумлінно і добросовісно, у зв`язку із чим має заохочення.

Позиція учасників судового провадження

В судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання, просив його задовольнити та пояснив, що під час відбування покарання він був працевлаштований на виробництві колонії, проте, наразі виробництво призупинене через відсутність каменю, що позбавляє його змоги там працювати.

Але наразі він залучається до робіт із благоустрою колонії, кожного дня по дві години.

Представник установи виконання покарань внесене засудженим клопотання підтримав, вказав, що останній дійсно працює, нарікань на його поведінку в адміністрації установи немає, а тому, на його думку, засуджений довів своє виправлення на цей час.

Прокурор вважав наявними підстави для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Мотиви, із яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався у ракурсі установлених ним обставин із даного питання

Суд, у свою чергу, перевіривши доводи і обґрунтованість внесеного на його розгляд питання, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходив із такого.

Зокрема, суд установив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2016 року за ч.1 ст. 125, ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч.1,4 ст. 70 того ж Кодексу до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 листопада 20165 року вказаний вирок суду першої інстанції змінено, ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.1 с. 125, ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1,4 ст. 70 указаного Кодексу до 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29 червня 2017 року рішення судів першої та апеляційної інстанції змінені, ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 цього ж Кодексу до 3 років позбавлення волі.

Кінець строк відбування покарання припадає на 14 листопада 2021 року

Як наслідок, станом на день розгляду цього клопотання ОСОБА_4 , будучи засудженим за умисний тяжкий злочин, фактично відбув більш ніж 2/3 строку визначеного йому покарання.

Тож, суд вважає дійсною одну із умов, за наявності якої можливе вирішення питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, як то, визначену п. 2 ч.3 ст. 81 КК України.

Але згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Водночас, із системного аналізу чинного законодавства можна зробити висновок, що під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційовано-виховного впливу.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу, належно виконує роботу, бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Тож, у цьому контексті, надаючи оцінку фактичним даним, які свідчать про динаміку виправлення засудженого, його поведінку та ставлення до праці, суд виходив із такого.

Зокрема, із матеріалів справи слідує, що засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 14 листопада 2018 року, з 23 листопада 2018 року відбуває покарання в Арбузинській ВК №83.

При цьому, засуджений працював за цивільно правовими договорами від 26 лютого 2019 року, від 01 квітня 2019 року та від 08 січня 2020 року.

За виконану роботу засудженому нараховувалась заробітна плата, зокрема, за березень липень 2019 року.

Засуджений не працевлаштований із січня 2021 року по липень 2021 року.

Згідно ч.5 ст. 118 КВК України засуджений залучався до робіт з благоустрою колонії.

При цьому, ОСОБА_4 має два заохочення за підсумками роботи у виді подяки (08 липня 2019 року та 06 липня 2020 року).

У аспекті поведінки засудженого, суд установив, що він не конфліктний, на критику в свою адресу реагує адекватно, дотримується правомірних та ввічливих відносин із персоналом, відповідально ставиться до законних вимог представників адміністрації установи.

Дбайливо ставиться до майна установи, намагається виконувати роботи з самообслуговування.

При цьому, засуджений приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».

Суд відмічає, що за весь період відбування покарання засуджений не мав жодного дисциплінарного стягнення, що вказує на дотримання ним режиму і правил відбування покарання у тій мірі аби можливо було зробити висновок про прийнятність його поведінки.

Таким чином, установлені судом фактичні обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання.

При цьому аналіз його поведінки дає підстави зробити висновок, що він готовий до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки, так як зробив певні висновки відносно скоєного ним.

Крім того, суд враховував і те, що відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд зважає на те, що процес виправлення засудженого є динамічним і поступовим. А тому простеживши ставлення засудженого до праці та його поведінку, слід зробити висновок, процес виправлення засудженого мав позитивну динаміку.

Отже, на переконання суду, цілі покарання на даному етапі його відбування досягнуті, оскільки засуджений довів своє виправлення, а тому подальше його відбування є недоцільним внаслідок досягнення визначеної законом мети і дострокового виправлення засудженого.

З огляду на таке, визначені законом передумови й підстави умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання є дійсними і доведені перед судом, що дає підстави прийняти рішення про задоволення унесеного на його розгляд клопотання.

А тому з цих мотивів, керуючись ст.81 КК України, 369, 370, 376, п.2 ч.1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно - достроково на 3 (три) місяці 11 (одинадцять) днів невідбутого строку покарання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрали законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1