ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 628/1843/20 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1611/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, тобто без виклику сторін, за умови, що ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд справи з участю сторін, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2021 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною ухвалою застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 , 1992 року народження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.04.2021 року із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 181600 грн.
Обґрунтовуючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше судимий, знову обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, є ризик того, що він, знаходячись на свободі та перебуваючи не під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, буде переховуватись від суду та надалі продовжить свою злочинну діяльність, а також врахував той факт, що ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, позитивної репутації, що в цілому свідчить про неможливість досягнення мети кримінального провадження у разі перебування обвинуваченого не під вартою, тому вважав, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Із урахуванням положень ч. 5ст. 182 КПК України, визначив заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 181600 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу від 18.02.2021 року та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В апеляційній скарзі захисник вказує, що ОСОБА_6 повністю визнав вину у скоєному, активно співпрацював зі слідством, надавав покази, переховуватись від слідства наміру не має, до суду не з`явився, бо є переселенцем та не мав можливості отримати повістку. До суду буде з`являтись за першим викликом. Також вказав, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки та виховує неповнолітню доньку.
Вважає, що слідчим не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Враховуючи, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України ніхто із учасників провадження не заявив клопотання про розгляд справи з участю сторін, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без їх участі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як слідує з матеріалів провадження, під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, судом першої інстанції постановлено ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо останнього до 18.04.2021 року, включно, із визначенням застави в розмірі 181600 грн.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам : переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення ; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 була заслухана думка прокурора, пояснення обвинуваченого, його захисника та інших учасників провадження для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши окрім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ст.178 КПК України, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинуваченого ОСОБА_6 ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися і, що інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Щодо відомостей про особу обвинуваченого, то ОСОБА_6 , будучи раніше судимим та знову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, не має позитивної характеристики, міцних соціальних зв`язків.
Викладені обставини спростовують доводи апеляційної скарги щодо відсутності обґрунтувань ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово не з`являвся до суду першої інстанції та не повідомляв причини своєї неявки, є переселенцем та не має постійного місця проживання, був оголошений у розшук з дозволом на затримання, апеляційний суд вважає, що, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, які на теперішній час не зменшились, взяв до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, відомості про особу обвинуваченого.

Саме застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки та виховує неповнолітню доньку, колегія суддів до уваги не бере, оскільки такі обставини не спростовують наявність встановлених судом першої інстанції ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та такі обставини не стали стримуючим фактором для останнього.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які на думку апелянта, є підставами для скасування ухвали від 25.01.2021 року, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в справах «Салов проти України» від 06.09.2005 року, «Проніна проти України» від 18.07.2006 року, та «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суду обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на зазначене та приймаючи до уваги, що решта доводів апеляційної скарги є похідними від проаналізованих вище, а також є явно такими, що не можуть свідчити про незаконність судового рішення, колегія суддів не дає таким доводам окремої оцінки.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави стосовно обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.
Керуючись ч.2 ст. 376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, ч.4 ст.422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2021 року про задоволення клопотання прокурора та про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням застави, до 18.04.2021 року, включно, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , 1992 року народження,- залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

___________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4