Дата документу 03.03.2021 Справа № 937/4429/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/4429/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/492/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з Хортицького районного суду м.Запоріжжя

розглянула 3 березня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційні скарги засудженої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 грудня 2020 року про відмову в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 4 вересня 2014 року за ч.1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі, згідно ч.1 ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 4 грудня 2013 року, остаточно призначено покарання 10 років позбавлення волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла заява засудженої ОСОБА_7 про застосування до неї положень ст. 82 КК України.

Районний суд, вказавши, що засуджена ОСОБА_7 характеризується неоднозначно, та врахувавши характеристику з установи покарань, згідно якої засуджена не довела свого виправлення, у неї немає сумлінної поведінки та відповідального ставлення до праці, стабільної динаміки позитивних змін її особистості не відбулось, про що свідчать випадки допущення нею порушень режиму утримання, а також у останньої за результатами психологічного діагностування визначено низький рівень готовності до звільнення,прийшов до висновку, що засуджена ОСОБА_7 не стала на шлях виправлення, а тому до неї не можливо застосувати пільгу у вигляді заміни невідбутого строку покарання більш м`яким покаранням.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає її необґрунтованою, незаконною, невмотивованою. Просить ухвала суду скасувати та задовольнити клопотання ОСОБА_7 про застосування до неї положень ст. 82 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд недостатньо дослідив ті обставини, які стосувалися праці ОСОБА_7 та отриманих заохочень.

Крім того, вказує, що суд необґрунтовано за наявності двох протилежних характеристик надав перевагу тій, яка погіршувала становище засудженої, безпідставно не врахувавши позитивну характеристику та позицію самої ОСОБА_7 , яка чітко довела, що стала на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, просить ухвала суду скасувати та задовольнити її клопотання про застосування положень ст. 82 КК України або направити в суд першої інстанції на перегляду її клопотання.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд безпідставно не врахував дві позитивні характеристики, які були дослідженні судом, а взяв до уваги негативну характеристику, з якою вона не погоджується, оскільки вона жодного разу письмово не відмовлялась від господарських робіт та за весь час перебування в установі була працевлаштованою.

Крім того, засуджена не погоджується з результатом психологічного діагностування, посилаючись на те, що тести нею були складені позитивно.

Також вказує, що зазначений у характеристиці співробітниками установи термін «пристосовницького способу життя» до неї не відноситься.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджена у судовому засіданні підтримала апеляційні скарги сторони захисту.
Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційні скарги, просив направити провадження в суд першої інстанції для нового судового розгляду.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вказавши про наявність стягнень, просив ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Положеннями ст. 82 КК України передбачена заміна невідбутої частини покарання більш м`яким у разі, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Стаття 6 КВК України визначає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В той же час, дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Порядок вирішення таких питань регламентується ст. 539 КПК України.

Крім того, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів судового провадження, вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 4 вересня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі, згідно ч.1 ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 4 грудня 2013 року, остаточно призначено покарання 10 років позбавлення волі

Строк покарання розпочався 27 березня 2014 року, закінчується 2 вересня 2022 року.

У червні 2020 року засуджена ОСОБА_7 звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.

За результатами розгляду вказаного клопотання, суд відмовив у його задоволенні, і з висновками суду щодо відсутності на час розгляду клопотання підстав для заміни засудженій ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, погоджується колегія суддів.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що комісією виправної колонії було відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_7 положень ст. 82 КК України (а.п. 27).

Також Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області не знайшов правових підстав та відмовив у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно матеріалів, наданих ДУ «Мелітопольська УВП (№144)», ОСОБА_7 характеризується неоднозначно на протязі всього часу знаходження в слідчих ізоляторах та в установі відбуття покарання, оскільки наявна як незадовільна характеристика так і посередня, до роботи ставиться посередньо, за весь час знаходження під вартою та в установі відбування покарання має 5 стягнень за порушення режиму утримання та 3 заохочення (30-34).

За наданими з установи відбуття покарання характеристиками та довідками, ОСОБА_7 як особистість загалом характеризується посередньо.

Проте, обов`язковою умовою для застосування заохочувальної норми, передбаченої статтею 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким є саме доведення засудженою особою те, що вона стала на шлях виправлення.

Під виправленням засудженої слід розуміти процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засуджену внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

За час перебування в установі ОСОБА_7 неодноразово притягалася до дисциплінарної відповідальності, хоча вони в установленому порядку погашені (а.п. 33-34).

Виходячи з даних довідки про заохочення та стягнення засуджена має заохочення, але в період відбування покарання піддавалася і стягненням, кількість яких є більшою (а.п. 33-34), що загалом характеризує засуджену особу.

Тобто, дані у їх сукупності про особу засудженої ОСОБА_7 за період відбування нею покарання не доводять її беззаперечного виправлення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання, чого за матеріалами справи не зафіксовано.

Отже об`єктивність указаних характеристик, належним чином були враховані судом першої інстанції при вирішенні клопотання засудженої, вся інформація, викладена в ній, в сукупності з даними про підвищену суспільну небезпеку тих дій, за які ОСОБА_7 засуджена та наявності притягнення її до дисциплінарної відповідальності, переконливо доводять про те, що остання не довела свого виправлення.

За вказаних обставин, розглядаючи клопотання засудженої про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, повно та всебічно з`ясував усі дані, що характеризують особу засудженої та інші обставини, які дають можливість дійти до висновку про те чи стала засуджена на шлях виправлення та з цього приводу в ухвалі зазначив, з яких вважав, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Доводи сторони захисту, що засуджена стала на шлях виправлення, оскільки вона працевлаштована та має заохочення, є необґрунтованими, оскільки місцевий суд за своїм внутрішнім переконанням, оцінюючи та посилаючись на сукупність відомостей щодо особистості засудженої з урахуванням неодноразового притягненням ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму утримання, прийшов до висновку, що за час відбування покарання ОСОБА_7 не довела своє виправлення та перевиховання.

Аргументи сторони захисту щодо врахування судом лише негативної характеристики спростовуються мотивувальною частиною оскаржуваної ухвали, зміст якої засвідчує наявність оцінки як однієї характеристики, так й іншої (а.п. 54-56).

Заявлена засудженою незгода з приводу застосування до неї співробітниками установи терміну «пристосовницький спосіб життя», а також результатом психологічного діагностування, не спроможна спростувати висновок місцевого суду щодо відсутності підстав для застосування до неї положень ст. 82 КК України, з правильністю якого погоджується колегія суддів.

Характеристика на особу ОСОБА_7 надана спеціалізованим відділенням соціально-психологічної служби за результатами спостереження за засудженою в умовах ізоляції і продемонстрованої нею поведінки.

Адвокат ОСОБА_8 висуваючи вимогу про призначення нового розгляду в суді першої інстанції, не зазначив підстав, чітко визначених ст. 415 КПК України для нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. Перевіривши матеріали справи у контексті заявленої захисником вимоги, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваного рішення та нового судового розгляду провадження.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а тому залишає без задоволення апеляційні скарги сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційні скарги засудженої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 грудня 2020 року про відмову у заміні невідбутої частини покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 4 вересня 2014 рокубільш м`яким, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4