Справа №756/6143/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/3565/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката, який діє в
інтересах заявника
ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0009001 від 10.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

21 квітня 2021 року старший слідчий Оболонського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0009001 від 10.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, а саме: майна, яке вилучено 21.04.2021 року під час проведення обшуку ноутбуку «Айсер», який поміщено до спеціального пакету № ЕХР 0378158.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року клопотання слідчого задоволено.

Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що вилучені під час обшуку речі, можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, які встановлюються під час досудового розслідування та судового розгляду, оскільки відповідають критеріям ст.98 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат, який діє в інтересах заявника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її необґрунтованою, такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а судовий розгляд таким, що проведено неповно та без дослідження обставин, які мають істотне значення для ухвалення законного, об`єктивного рішення. На думку апелянта, клопотання не містить доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_7 до обставин досудового розслідування у кримінальному провадженні, при цьому звертає увагу, що відомості про вчинення злочину ОСОБА_7 до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, жодних об`єктивних даних на підтвердження відповідності вилученого майна критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, клопотання не містить. Крім того, у змісті клопотання відсутні відомості про факт прийняття слідчим процесуального рішення про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 20 травня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги;
адвоката, який діє в інтересах заявника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити;
ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Як вбачається з матеріалів провадження, Оболонським УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009001 від 10.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, за обставинами вчинення 10.12.2019 року невстановленими особами, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом підпалу, пошкодження напівпричепу на якому знаходилась базова мобільна станція оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» Вчиненими діями спричинено майнову шкоду в розмірі 205 385, 52 грн.

21 квітня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого у ОСОБА_7 виявлено та вилучено ноутбук «Айсер», який поміщено до спеціального пакету № ЕХР 0378158.

21 квітня 2021 року постановою старшого слідчого СВ ВП №1 Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 майно, вилучене в ході обшуку квартири, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №50009001.

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України, слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість визнання вказаного майна таким, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави вважати вилучене майно таким, що є доказом кримінальних правопорушень, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки доведено, що ноутбук, вилучений під час обшуку у квартирі АДРЕСА_3 , відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, постановою слідчого його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а метою арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Тобто, вказане майно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки містить відомості та може бути використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, проведення експертиз.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею не надано жодної оцінки статусу ОСОБА_7 у кримінальному провадженні та його причетності до обставин, викладених в клопотанні про арешт майна, суд апеляційної інстанції зазначає, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вилучене в ході обшуку, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування оскарженого судового рішення, під час апеляційного розгляду не встановлено.

У відповідності до ч.1 ст.405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0009001 від 10.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, а саме: майна, яке вилучено 21.04.2021 року під час проведення обшуку, а саме: ноутбук «Айсер», який поміщено до спеціального пакету № ЕХР 0378158, шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження будь-кому і будь-яким чином вказаним майном, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4