Справа № 351/242/21
Провадження № 1-кп/342/165/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 12.04.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 185 КК України, ч.2 ст.194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Городенківського районного суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

20 квітня 2021 року на електронну адресу суду поступило клопотання прокурора Снятинського відділу Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з підстав зазначених в даному клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 були ознайомлені із змістом клопотання, що було з`ясовано в судовому засіданні 11.05.2021 року та не заперечено під час розгляду клопотання 13.05.2021.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, просив задовольнити. Наголосив, що раніше ОСОБА_6 було визначено місце проживання для відбування цілодобового домашнього арешту, однак в даному приміщенні відсутні умови для належного проживання.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив суд зважити на те, що докази обвинувачення здобуті неналежним чином, свідків по підпалу немає, тощо. Пояснив, що у нього існують сумніви обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення. Також зазначив, що у ОСОБА_6 відсутні кошти на внесення застави. Також ствердив, що обвинувачений порушив умови раніше обраного цілодобового домашнього арешту і поїхав з місця проживання в Снятинському районі в м.Київ для пошуку роботи, а не для ухилянні від слідства. І якщо б суд визначив йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, то слід зважити, що він немає коштів на проживання цілодобово у визначеному місці, а йому необхідно заробляти кошти для проживання.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника. Ствердив, що він має де проживати і проживає в помешканні яке належить йому та його братам.

Потерпілі в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення підготовчого засідання по справі були повідомлені у встановленому законом порядку. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши учасників кримінального провадження з приводу клопотання прокурора, ознайомившись із клопотанням та іншими матеріалами справи, суд дійшов до наступного.

У провадженні Городенківського районного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 185 КК України, ч.2 ст.194 КК України.

Ухвалою Городенківського районного суду від 25 березня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 травня 2021 року включно.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурором в клопотанні зазначено, що у даному кримінальному провадженні є ряд ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що виправдовують обрання обвинуваченому обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Звертає увагу на необхідність врахування низького рівня соціальних зв`язків обвинуваченого (неодружений, на утриманні нікого немає), тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , оскільки ч.2 ст.194 КК України є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, а ч.2 ст. 185 КК України є нетяжким злочином, санкція статті передбачає арешт від 3 до 6 місяців, обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк. Ризик можливого переховування від суду прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений неодноразово перебував у розшуку по іншому кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 162, ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, що мали місце під час перебування його під домашнім арештом. Висока ймовірність повторного вчинення кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства обґрунтовується також тим, що ОСОБА_4 раніше був засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі. Зазначає, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність призначення покарання за скоєння кримінальних правопорушень, може переховуватись від суду, продовжувати свою злочинну діяльність, а саме вчиняти кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, яким на даний час збитки ним не відшкодовано.

Відповідно до ст. 2 КПК України - основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який не одружений, нікого на утриманні немає, без постійного місця праці, та інші обставини в їх сукупності. Зокрема, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 194 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, а ч.2 ст. 185 КК України є нетяжким злочином, санкція статті передбачає арешт від 3 до 6 місяців, обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк. Ч.1 ст. 185 КК України відноситься до кримінального проступку. Також, враховується те, що ОСОБА_4 був раніше судимий Снятинським районним судом за ч.1 ст.162, ч.1,2,3 ст.185, ч.3 ст.357, ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, та Косівським районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді 5 років 11 днів позбавлення волі, відносно якого Львівським апеляційним судом розглядається кримінальне провадження про обвинувачення його за ч.3 ст.357, ч.2 ст.289 КК України. Також враховується, що в 2021 році ще було повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень.

Суд, враховуючи вищенаведене, приходить до переконання, що заслуговує на увагу те, що обвинувачений ОСОБА_4 , якому було раніше обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту порушив умови цього запобіжного заходу, та зважаючи на відсутність міцних соціальних зв`язків, також зважаючи на можливість бути притягнутим до відповідальності у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Стороною захисту суду не наведено достатніх даних, на підтвердження гарантій запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, які свідчать про можливість їх уникнення шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою після 23.05.2021, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, що продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та є підстави вважати, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Разом з тим, при продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам зазначеним в ст. 177 КПК України однак, застава визначена попередньою ухвалою суду, яка залишається чинною в цій частині.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 196-198, 205, 314-316, 331, КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 липня 2021 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_1