Ухвала
22 березня 2021 року м. Київ
справа № 161/18585/20 провадження № 51-1456ска21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення,
встановив:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статями 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі КУпАП), та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Постановою Волинського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а зазначену постанову суду першої інстанції без зміни.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
ОСОБА_4 оскаржив у касаційному порядку судові рішення, прийняті судом згідно із законодавством України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 пп. 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Положеннями частин 2, 10 ст. 294 КУпАП визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлене у ст. 294 КУпАП, відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

До того ж відповідно до закону Касаційний кримінальний суд Верховного Суду не наділений повноваженнями здійснювати перевірку судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.
Ураховуючи наведене, оскаржені судові рішення не можуть бути предметом перегляду в касаційному порядку.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП,

п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3