ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
особи, щодо якої вирішується
питання застосування примусових
заходів медичного характеру ОСОБА_8 ,
її представника ОСОБА_9 ,
розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2020 року про застосування стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, примусових заходів медичного характеру, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2020 року було застосовано у відношенні ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах КЗ Дніпропетровська міська поліклініка №1 ДОР за адресою: м.Дніпро, вул. Івана Акінф`єва, 12-А.

Не заперечуючи проти висновку суду першої інстанції щодо застосування таких примусових заходів медичного характеру, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити ухвалу суду першої інстанції та виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_8 при скоєнні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

В іншій частині ухвалу просив залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №212 від 21.11.2019 року ОСОБА_8 в період часу, що має відношення до скоєння інкримінованого їй діяння, виявляла і в даний час виявляє хронічне психічне захворювання у формі виражених розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку. Вказане хронічне психічне захворювання позбавило ОСОБА_8 можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними в період інкримінованого діяння.

Прокурор вважає, що із зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до критеріїв, передбачених ст. 19 КК України, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Як вбачається з положень ст.ст. 23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №212 від 21.11.2019 року ОСОБА_8 в період часу, що має відношення до інкримінованого їй діяння, виявляла і в даний час виявляє хронічне психічне захворювання у формі виражених розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку, що позбавило ОСОБА_8 можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарга прокурора щодо того, що оскільки ОСОБА_8 страждала і на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання, наявність у неї умислу, мети і мотиву, як складових кримінального правопорушення є неможливим, а тому посилання на ці складові є порушенням процесуального закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора та змінити ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 травня 2020 року про застосування стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, примусових заходів медичного характеру задовольнити.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2020 року про застосування стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, примусових заходів медичного характеру змінити.
Виключити з мотивувальної частини ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 травня 2020 рокупосилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_8 при скоєнні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4