Номер провадження 1-кп/243/513/2021
Номер справи 243/1929/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» березня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000053 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 лютого 2021 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої Прокуратури Донецької області 01 березня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом тривалого часу спільно проживає зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 . Останні між собою пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, тобто ОСОБА_4 перебуває з ОСОБА_6 у сімейних відносинах.

Під час сумісного проживання ОСОБА_4 постійно та систематично вчиняє стосовно ОСОБА_6 домашнє насильство, що виражається у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, залякувань, застосовує психологічне насильство, своєю поведінкою завдає їй психологічну травму.

Так, 27 січня 2021 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою - АДРЕСА_1 умисно, грубо виражався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою на протязі тривалого часу, а також застосував психологічне насильство, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_6 .

Окрім того, 28 січня 2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою - АДРЕСА_1 умисно, грубо виражався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою на протязі тривалого часу, а також застосував психологічне насильство, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_6 .

Окрім того, 29 січня 2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою - АДРЕСА_1 умисно, грубо виражався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою на протязі тривалого часу, а також застосував психологічне насильство, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_6 .

Окрім того, 30 січня 2021 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою - АДРЕСА_1 умисно, грубо виражався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою на протязі тривалого часу, а також застосував психологічне насильство, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_6 .

Окрім того, 31 січня 2021 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою - АДРЕСА_1 умисно, грубо виражався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою на протязі тривалого часу, а також застосував психологічне насильство, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_6 .

Окрім того, 01 лютого 2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою - АДРЕСА_1 умисно, грубо виражався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою на протязі тривалого часу, а також застосував психологічне насильство, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_6 .

В результаті вчинення ОСОБА_4 вказаних умисних систематичних дій, спрямованих на вчинення психологічного насильства, з урахуванням індивідуально психологічних особливостей особистості ОСОБА_6 ситуація, що досліджується за справою, є для неї суттєво психотравмуючою ( стресогенною), що безпосередньо викликає психічний дискомфорт, зумовивши тривалі та інтенсивні страждання, які існують до даного часу. Внаслідок дій ОСОБА_4 у ОСОБА_6 мають місце тривалі, інтенсивні й негативні за своїми проявами психічні ( моральні) страждання, зміст яких локалізований у межах дослідженої ситуації.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнав себе винним в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та суду пояснив, що він перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вони спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Вони між собою пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, тобто він перебуває з ОСОБА_6 у сімейних відносинах.

Так, 27 січня 2021 року приблизно о 18 годині 30 хвилин він, перебуваючи за місцем мешкання за адресою - АДРЕСА_1 умисно, грубо висловлювався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою на протязі тривалого часу, а також застосував психологічне насильство, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_6 .

Окрім того, 28 січня 2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин він, перебуваючи за місцем мешкання за адресою - АДРЕСА_1 умисно, грубо виражався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою на протязі тривалого часу, а також застосував психологічне насильство, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_6 .

Окрім того, 29 січня 2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин він, перебуваючи за місцем мешкання за адресою - АДРЕСА_1 умисно, грубо виражався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою на протязі тривалого часу, а також застосував психологічне насильство, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_6 .

Окрім того, 30 січня 2021 року приблизно о 19 годині 30 хвилин він, перебуваючи за місцем мешкання за адресою - АДРЕСА_1 умисно, грубо виражався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою на протязі тривалого часу, а також застосував психологічне насильство, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_6 .

Окрім того, 31 січня 2021 року приблизно о 18 годині 30 хвилин він, перебуваючи за місцем мешкання за адресою - АДРЕСА_1 умисно, грубо виражався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою на протязі тривалого часу, а також застосував психологічне насильство, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_6 .

Окрім того, 01 лютого 2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин він, перебуваючи за місцем мешкання за адресою - АДРЕСА_1 умисно, грубо виражався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою на протязі тривалого часу, а також застосував психологічне насильство, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_6 .

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У п.274 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.

За змістом ст. ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обгрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінально процесуальному кодексі України вказано: "Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена».

Потерпіла ОСОБА_6 , яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернулася до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без її участі. Претензій до обвинуваченого вона не має, просить призначити покарання на розсуд суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України « Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0000053 було зареєстровано 02 лютого 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 частина 1 КУпАП і призначено покарання у виді громадських робіт на строк тридцять годин.

Із Постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 частина 2 КУпАП і призначено покарання у виді громадських робіт на строк п`ятдесят годин.

Із Висновку судової психологічної експертизи № 769-770 від 19 лютого 2021 року вбачається, «що у ОСОБА_6 існують підстави для констатації надлишкових перешкод, які створилися у її життєдіяльності внаслідок дій ОСОБА_4 , які зумовили порушення звичного стереотипу її життєдіяльності, завдали утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам підекспертної в особистому благополуччі, в продуктивній життєдіяльності.

З урахуванням індивідуально психологічних особливостей особистості ОСОБА_6 , ситуація, що досліджується за справою, є для неї суттєво психотравмуючою ( стресогенною), що безпосередньо викликає психічний дискомфорт, зумовивши тривалі та інтенсивні психічні страждання, які існують до даного часу. Внаслідок дій ОСОБА_4 , у ОСОБА_6 мають місце тривалі, інтенсивні й негативні за своїми проявами психічні ( моральні) страждання, зміст яких локалізований у межах дослідженої ситуації».

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 , обвинувачення за ст. 126-1 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до нетяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до п.1 частини 1 ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд врахував досудову доповідь Слов`янського міськрайонного Відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області від 05 березня 2021 року відносно ОСОБА_4 , відповідно до якої беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, Слов`янський міськрайонний Відділ філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі для окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язку, відповідно до ч.3 статті 76 Кримінального Кодексу України: - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, посередньо характеризується за місцем мешкання, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, в межах санкцій інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69, чи норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді громадських робіт є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Окрім того, на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України і призначено йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин. Копію вказаного Вироку обвинувачений отримав 02 березня 2021 року, тобто Вирок на теперішній час не набув чинності.

«Таким чином, до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею, як невинуватою особою. Це, зокрема, означає, що суди не мають права призначати покарання за сукупністю злочинів на підставі ст.70 ч.4 КК України при наявності попереднього вироку, який не набрав законної сили. Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини у рішенні в справі « Аллене де Рібемон проти Франції» ( Постанова Верховного Суду від 26 квітня 2018 року по справі № 639/9081/15-к).

Тому суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення покарання на підставі ст. 70 частини 4 КК України. Питання про застосування покарання при наявності кількох вироків підлягає вирішенню в порядку, передбаченому ст. 537 ч.1 п.11 КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Акту № 769-770 здачі приймання судової психологічної експертизи від 19 лютого 2021 року Донецького науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України витрати на проведення судової психологічної експертизи за Висновком № 769-770 від 19 лютого 2021 року проведеної в кримінальному провадженні № 0000053, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 лютого 2021 року складають 1372 грн 88 коп.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту реального відбуття покарання у виді громадських робіт.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, РНОКПП , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави за проведення судової психологічної експертизи по кримінальному провадженню № 0000053, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 лютого 2021 року - Висновок експерта № 769- 770 від 19 лютого 2021 року у розмірі 1372 грн 88 коп ( одна тисяча триста сімдесят дві грн. 88 коп).

Речові докази по справі: Оптичний диск, на якому знаходиться відеозапис з свідченнями ОСОБА_6 під час її допиту 11 лютого 2021 року, який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0000053 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 лютого 2021 року у якості речового доказу на підставі Постанови від 11 лютого 2021 року, що зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0000053 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 лютого 2021 року - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження № 0000053 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 лютого 2021 року ( Єд. Унікальний номер 243/1929/21 ).

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .