Справа № 127/1534/21
Провадження №11-кп/801/520/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2021року,
якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Супівка Барського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, до засудження проживав в АДРЕСА_1 , раніше судимого, по даній справі засудженого Залізничним районним судом м. Сімферополь, АР Крим від 28.12.2009 року за ст.ст.185 ч.3, 71 ч.4 КК України до покарання у виді 15 років позбавлення волі,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області 21.01.2021 надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Клопотання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_7 на даний час відбув 2/3 призначеного строку покарання, а тому на підставі ст. 81 КК України має право на умовно-дострокове звільнення.
В судове засідання засуджений ОСОБА_7 доставлений не був, оскільки за його письмовою заявою просив суд проводити судове засідання без його участі, адвоката не потребує, відводів складу суду та прокурору немає.
Представник ДУ «Вінницької ВК (№86)» ОСОБА_9 зазначив, що засуджений на даний час не працює, характеризується посередньо, а тому на думку адміністрації установи не довів своє виправлення, у зв`язку з чим не підлягає умовно достроковому звільненню.
Прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що згідно матеріалів особової справи засуджений не довів своє виправлення. Крім того даному засудженому відмовлено в заміні покарання на більш м`яке, тому враховуючи зазначені обставини не підтримав дане подання.
При вирішенні даного питання судом з особової справи засудженого та матеріалів подання було встановлено, що ОСОБА_7 відбував покарання у декількох виправних колоніях, наразі відбуває покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)».
Відповідно до характеристики ОСОБА_7 не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, за станом здоров`я до роботи не залучався, підтримує соціально корисні зв`язки з рідними шляхом листування, спокійний, наполегливий, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, має декілька заохочень. Згідно довідки наданої завідувачем медичної частини, засуджений ОСОБА_7 працездатний з обмеженнями, неодноразово судимий та вже відбував покарання у вигляді позбавлення волі, однак знову вчинив ряд злочинів, в тому числі умисний особливо тяжкий злочин.
Таким чином суд першої інстанції враховуючи те, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово судимий, знову вчинив ряд злочинів, в тому числі умисний особливо тяжкий злочин, притягувався до дисциплінарної відповідальності, не працевлаштований, хоча працездатний, на шлях виправлення не став, а тому прийшов до висновку, що на даний час відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2021 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2021 року скасувати, прийняти нову ухвалу та звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що висновки в оскаржуваній ухвалі являються поверхневими та зробленими із неправильним застосуванням Закону. ОСОБА_7 дійсно раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в чинному законодавстві не передбачена така умова звільнення особи умовно-достроково від подальшого відбування покарання, як відсутність судимостей. Характеризується останній виключно з позитивної сторони, не працевлаштований не з власної волі, так як відповідно до довідки медичної частини він є працездатним з обмеженнями. Також в ході надання правової допомоги ОСОБА_7 повідомив, що виявив бажання користуватися правовою допомогою захисника під час розгляду даної справи місцевим судом, однак у цьому йому було відмовлено, чим було грубо порушено його право на захист.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу подану ним в інтересах засудженого ОСОБА_7 в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній.
Засуджений ОСОБА_7 апеляційну скаргу свого захисника підтримав в повному обсязі і також просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній.
Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.
Письмових заперечень на апеляційну скаргу та клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження до суду не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, прокурора, засудженого, дослідивши матеріали судового провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Колегія суддів апеляційного суду переконана, що вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Вирішуючи питання щодо відмови в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції встановив та виходив з того, що ОСОБА_7 відбував покарання у декількох виправних колоніях, наразі відбуває покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)».
Відповідно до характеристики ОСОБА_7 не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, за станом здоров`я до роботи не залучався, підтримує соціально корисні зв`язки з рідними шляхом листування, спокійний, наполегливий. Протягом відбування покарання неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, має декілька заохочень. За час відбування покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» має заохочення.
Згідно довідки завідувача медичної частини, засуджений ОСОБА_7 працездатний з обмеженнями. Відповідно до особової справи неодноразово судимий та вже відбував покарання у вигляді позбавлення волі, однак знову вчинив ряд злочинів, в тому числі умисний особливо тяжкий злочин. За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що на даний час відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .
Так, у відповідності до вимог ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У пунктах 2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.
З наявних в матеріалах судового провадження характеристики наданої ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)», довідки про наявність дисціплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого наданої в.о. начальника відділення соціально-психологічної служби №4 апеляційним судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 раніше судимий: 01.07.2002 року Сімферопольським районним судом АР Крим за ст.ст.86 ч.2, 140 ч.2, 141 ч.2, 141 ч.3, 215-3 ч.3 КК України в редакції 1960 року, ст.ст.185 ч.3, 186 ч.3, ст.70 КК України в редакції 2001 року до 8 років позбавлення волі; 28.07.2009 року Сімферопольським районним судом АР Крим за ст.185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 31.08.2009 року Апеляційним судом АР Крим за ст.ст.115 ч.2 п.п.6, 12, 187 ч.4, 185 ч.3, 70 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
По даній справі засуджений вироком Залізничного районного суду м. Сімферополь, АР Крим від 28.12.2009 року до покарання у виді 15 років позбавлення волі за сукупністю злочинів, в тому числі умисного особливо тяжкого злочину.
В подальшому ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 11.02.2016 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 27.12.2008 року по 02.02.2010 року.
Початок строку відбування кримінального покарання 27.12.2008 року. Кінець строку відбування кримінального покарання 22.11.2022 року.
Станом на час звернення з даним клопотанням, засуджений відбув більше двох третин строку призначеного покарання у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 27.12.2008 року. Вину у скоєному злочині визнав повністю, міру призначеного судом покарання вважає справедливою. Під час тримання у Сімферопольському слідчому ізоляторі порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заходи заохочення не застосовувались.
В період з 26.04.2010 року по 05.10.2017 року відбував покарання ДУ «Сокальська виправна колонія (№47)», де за час відбування покарання допустив шість порушень встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Одне стягнення зняте, інші п`ять погашені у встановленому законодавством порядку. Три рази заохочувався.
З жовтня 2017 по вересень 2019 відбував покарання ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)», де порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав. Заходи заохочення не застосовувались.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримувався правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії під контролем.
У зв`язку з медичними обстеженнями, за станом здоров`я, до роботи не залучався. Дотримувався вимог пожежної безпеки. Має призначені вироком суду виконавчі листи, які до колоній не надходили. Брав участь у програмах диференційованого виховного впливу на напрямками «Підготовка до звільнення», «Фізкультура і спорт», «Правова освіта». Навчався в Сокальському навчальному центрі (№47), в результаті чого здобув професії зварювальника та оператора котельні. В Городищенському навчаль6ному центрі (№96)» здобув професію кравця.
Підтримував соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, побаченнями не користувався. До виконання робіт з благоустрою установи ставився позитивно, розумів необхідність у їх виконанні. Перебував на профілактичному обліку в колонії, як особа «відторгнута загалом».
Встановлено, що ОСОБА_7 розглядався 05.07.2016 року на засіданні комісії ДУ «Сокальська виправна колонія (№47)» Львівської області, згідно ст.101 КВК України (Протокол №13 від 05.07.2016 року). Рішенням комісії установи відмовлено.
Також 26.12.2017 року розглядався на засіданні комісії ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)», згідно ст.82 КК України (Протокол №27 від 26.12.2017 року). Рішення комісії установи відмовлено.
27.02.2019 року Рішенням комісії установи по розгляду матеріалів щодо доцільності застосування умовно-дострокового звільнення, згідно ст.81 КК України засудженому ОСОБА_7 було відмовлено.
Встановлено, що з 26.09.2019 по теперішній час ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)», де відповідно витягів з наказу начальника установи Про заохочення засуджених установи за 1, 2, 3 квартал 2020 року порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, має два заохочення.
30.09.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Сімферополь, АР Крим від 28.12.2009 року з тих підстав, що останній не довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.
Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є законний та обґрунтований. В матеріалах провадження відсутні такі ґрунтовні дані про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Разом з тим, апеляційний суд враховує також і те, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення тяжких злочинів майнового характеру та особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, за які відбував реальну міру покарання, також наявність ряду хронічних захворювань, матері похилого віку, яка потребує догляду, не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, внаслідок чого він знову вчинив новий умисний тяжкий злочин майнового характеру, призначену за вироком суду шкоду не відшкодував. Протягом строку відбування покарання неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, у томі числі поміщувався до дисциплінарного ізолятора (стягнення зняті або погашені), має декілька заохочень.
Колегія суддів враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 не має.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Також матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_7 в ДУ «Вінницька ВК (№86)» та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

На думку колегії суддів, поведінка засудженого ОСОБА_7 може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки наявність у засудженого заохочень, здобуття професій, визнання вини у скоєних злочинах, щире каяття, у даному випадку з урахуванням особи засудженого та його схильність до вчинення злочинів, є недостатнім для доведення ним свого виправлення.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення місцевим судом права засудженого ОСОБА_7 на захист, оскільки як було встановлено судом першої інстанції, що знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а також не заперечувалось самим засудженим, ним через представника установи до Вінницького міського суду Вінницької області було подано власноручно написану заяву від 25.02.2021 про розгляд його клопотання про умовно-дострокове звільнення без його участі. В якій також вказав, що адвоката не потребує, відводів складу суду та прокурору не має.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого.
Викладені захисником в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані як судом першої, так апеляційної інстанції при прийняті рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що згідно до вимог ч.7 ст.154 КВК України у разі відмови суду щодо умовно дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про відмову.
Згідно положення ч.5 ст.154 КВК України начальником органу або установи виконання покарань може бути подано до суду подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4