ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1981/17
Провадження №1-о/477/1/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши заяву захисника про перегляд вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_4 за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернулася до Жовтневого районного суду Миколаївської області із заявою про перегляд вироку відносно нього, постановленого 01 жовтня 2018 року Жовтневим районним судом Миколаївської області, за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви зазначала наступне.
Вказаний вирок ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 19 березня 2019 року був скасований у частині вирішення цивільних позовів потерпілих і в цій частині визнано необхідність їх нового розгляду в порядку цивільного судочинства.
Посилалася, що під час нового розгляду цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 вони надавали неправдиві дані про користування ременями безпеки під час ДТП, тому 20 грудня 2019 року вона звернулася до експерта ОСОБА_11 із заявою про залучення його на договірних умовах для проведення комплексної судової інженерно-технічної експертизи (автотехнічної та транспортно-трасологічної) за спеціальності 10.1 та 10.4., на розгляд якому були поставлені наступні запитання:
?Як відносно меж проїжджої частини дороги розташовувалися автомобілі ВАЗ 2107 та Subaru Outback в момент зіткнення та де відносно меж проїжджої частини розташовувалось їх місце зіткнення згідно із зафіксованою в матеріалах справи слідовою інформацією?

?Яка була швидкість руху автомобілів ВАЗ 2107 та Subaru Outback з урахуванням їх пошкоджень та післяконтактного їх переміщення до місць фактичної зупинки з урахуванням дорожнього профілю?

?Чи спроможні з технічної точки зору покази учасників та очевидців дорожньо-транспортної пригоди щодо розвитку механізму зіткнення транспортних засобів?

?Чи контактували б потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 з виступаючими частинами автомобіля від якого вони отримали тілесні ушкодження зазначені у висновках експертів №198 від 11 липня 2017 року, №222 від 04 серпня 2017 року, № 228 від 04 серпня 2017 року, якби вони в умовах місця пригоди були пристебнуті пасками безпеки?

?Як повинні були діяти водії ОСОБА_8 та ОСОБА_4 в обстановці яка склалась, згідно з вимоги Правил дорожнього руху України?

?Чи мали технічну можливість водії ОСОБА_8 та ОСОБА_4 запобігти ДТП?

?Чи вбачаються у діях водіїв ОСОБА_8 та ОСОБА_4 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які перебували б у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП?
Провівши зазначену експертизу судовий експерт, у порядку ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судову експертизу», п. 3 ч. 6 ст. 72 ЦПК України та абз. 5 п. 21 розділу ІІ наказу № 535 від 08 жовтня 1998 року Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», які дають право експерту викладати у висновку експертизи виявлені в ході її проведення відомості, які мають значення для цивільного провадження і з приводу яких йому були поставлені питання, судовий експерт вважав необхідним звернути увагу на те, що в ході ознайомлення із матеріалами справи № 00000632 встановлено, що вони містять висновок експерта № 17-825 від 19 серпня 2017 року, складений головним експертом МВ ОНДІСЕ ОСОБА_13 за результатами проведення дослідження обставин механізму ДТП. В ході його складання використано методичні рекомендації, які не можуть бути застосовані під час аналізу фактичних обставин механізму пригоди. Висновки експерта ґрунтуються на тому, що в умовах місця пригоди мало місце зустрічне пряме зіткнення транспортних засобів, а фактично воно є зустрічним та косим. Під час зустрічних косих зіткнень підхід до аналізу механізмів дорожньо-транспортних пригод відмінний від застосованого у висновку експерта № 17-825 від 19 серпня 2017 року, що у подальшому і вплинуло на його висновки в частині оцінки дій учасників пригоди. Відомості про те, що в умовах місця пригоди мало місце зустрічне косе зіткнення судовий експерт ОСОБА_13 мав ще під час складання висновку експерта № 17-823 від 18 серпня 2017 року, який складено за результатами транспортно-трасологічного дослідження до складання висновку за результатами дослідження обставин механізму ДТП.
Тому вказувала, що ця обставина стала відома засудженому після ознайомлення з висновком експерта ОСОБА_11 , а в основу вироку було покладено неправдиві свідчення водія ОСОБА_8 та висновок експерта ОСОБА_13 , тому вважала, що до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 був притягнутий безпідставно.
Зазначала, що ОСОБА_4 під час розгляду справи в суді першої інстанції давав покази про свою невинуватість, але його свідчення не були прийняті судом доваги, що в теперішній час підтверджуються висновком експерта ОСОБА_11 . Вказувала, що у своєму висновку №10.1-10.4/025 від 22 липня 2020 року цей експерт встановив, що зіткнення транспортних засобів відбулося не на зустрічній смузі руху автомобіля ВАЗ 2107, яким керував ОСОБА_8 , а на узбіччі.
Також посилалася на те, що висновком експерта ОСОБА_11 було встановлено, що потерпілі не користувалися ременями безпеки
Крім того вказувала, що за результатами проведених експертних досліджень було встановлено, що винуватим в ДТП є зовсім не ОСОБА_4 .
В судовому засіданні, захисник наполягала на своїх посиланнях та обґрунтуваннях вказуючи, що в основу вироку було покладено помилковий висновок експерта
ОСОБА_13 , тому вирок необхідно скасувати та виправдати ОСОБА_4 .
Засуджений підтримав посилання свого захисника.
Прокурор, представники потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_8 заперечували проти задоволення заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, оскільки захисником так і не було заявлено обставин, яка відповідно до положень ст. 463 КПК України є нововиявленими. Ні експертом, ні захисником так і не було вказано яку саме методику експерт ОСОБА_13 помилково застосував, і не вказали яку ж методику повинен був застосувати. Також вказали, що сам висновок експерта ОСОБА_11 є недопустимим доказом, оскільки отриманий в позапроцесуальний спосіб, визначений нормами КПК України. Серед іншого зазначили, що посилання на можливе застосування експертом ОСОБА_13 невірної методики не є нововиявленою обставиною, а є думкою іншого експерта по обставинами справи.
Суд, заслухавши посилання та думку учасників розгляду, дослідивши матеріали заяви захисника, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами з наступних підстав.
Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і йому призначено покарання за його вчинення у виді позбавлення волі строком на чотири роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років. В той же час цим вироком він був звільнений від відбуття призначеного покарання на підставі пункту в) ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році.
За даним вироком, 22 червня 2017 року ОСОБА_4 керував автомобілем марки «Subaru Outback», р.н. НОМЕР_1 (далі - «Subaru Outback»), і рухався по автомобільній дорозі М-14 сполучення «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» з боку м. Миколаєва у напрямку м. Херсон.
В той же день, по тій же автомобільній дорозі, зі сторони м. Херсону у напрямку м. Миколаєва, рухався автомобіль марки «ВАЗ-2107», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , в якому перебували також в якості пасажирів ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .
Рухаючись у вказаному напрямку на зазначеному автомобілі, близько 15:00, водій ОСОБА_4 , здійснюючи обгін попутного вантажного транспортного засобу, грубо порушив положення підпункту б) пункту 2.3., пункту 10.1. та підпункт в) пункту 14.2. Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не впевнившись в безпеці свого маневру, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він виїжджає, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, і його маневр не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, що він об`єктивно спроможний був здійснити, виїхавши на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення свого автомобіля із автомобілем «ВАЗ-2107», р.н. НОМЕР_2 , який рухався по своїй смузі йому назустріч, внаслідок чого особи, які перебували у цьому автомобілі отримали тілесні ушкодження, а саме:
- водій ОСОБА_8 ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді закритої травми грудної клітини, перелому 6 і 7 ребер справа, перелом поперечних відростків 6 та 7 шийного хребця, струсу головного мозку, забитої рани голови;
- пасажир ОСОБА_10 - середнього ступеню тяжкості - осколковий перелом нижньої третини правої малогомілкової кістки зі зміщенням, струсу головного мозку, забиття шийного відділу хребта, садни нижніх кінцівок;
- пасажир ОСОБА_12 - тяжкі тілесні ушкодження у виді тупої травми живота з розривом селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, струсу головного мозку, численних поверхневих різаних ран обличчя, відкритого численного перелому правого надколінника, осколкового перелому обох стегон в нижньої третини зі зміщенням, травматичного шоку 2-3 ступеня.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 19 березня 2019 року зазначений вирок був залишений у силі в частині визнання винуватості ОСОБА_4 , проте в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 скасовано і направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Так, згідно ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнається, зокрема, штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, а також інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути. Тобто, такі обставини повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.
Отже, нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, юридичні факти, що перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні і спростовують, через їх невідомість й істотність, висновки, які містяться у вироку чи ухвалі, що набрали законної сили, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.
Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах.
У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.
Зі змісту заяви захисника про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Жовтневого районного суду вбачається, що в якості нововиявленої обставини вона посилається на висновок експерта ОСОБА_11 № 10.1-10.4/025 від 22 липня 2020 року, в якому зазначено, що експерт МВ ОНДІСЕ ОСОБА_13 при складанні свого висновку № 17-825 від 19 серпня 2017 року застосував невірну методику дослідження, оскільки зіткнення автомобілів було пряме зустрічне, а не зустрічне косе зіткнення, про що він був обізнаний.
Як вже було зазначено, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України однією з нововиявлених обставин визначено неправильність висновку експерта.
В своєю чергою, згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України серед процесуальних джерел доказів виокремлено висновок експерта. Таким чином, за своєю правовою природою наданий судувисновок експерта ОСОБА_11 є новим доказом.
Термін «нові докази» (за умови, якщо такі нові відомості наділені такими властивостями доказу як належність, допустимість та достатність) означає, по-перше, вони не фігурували раніше, містять такі відомості, яких немає у матеріалах кримінального провадження, з ними не ознайомлені учасники судового провадження, відтак, суд нижчого рівня не використав їх для обґрунтування своїх висновків та ухвалення рішення, а, по-друге, такі докази не завжди повинні бути новими та невідомими суду першої інстанції. Може виявитися, що подані учасниками судового провадження докази, суд нижчого рівня безпідставно не дослідив або ж дослідив з порушенням встановленої законом процедури. В такому випадку учасники судового провадження вправі подати до суду апеляційної інстанції нові докази або заявити клопотання про їх витребування. Крім того, у ч. 3 ст. 404 КПК України йдеться і про можливість суду апеляційної інстанції дослідити і оцінити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції.
Отже не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами виявлення після ухвалення такого рішення доказів, які підтверджують або спростовують факти, досліджені судом. Нові докази можуть слугувати підставою для перевірки судового рішення в апеляційному порядку, але не у зв`язку з нововиявленими або виключними обставинами.
Перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами є компромісним вирішенням конфлікту двох концептуальних підходів - необхідності виправлення допущеної судової помилки, що демонструє ефективність системи кримінальної юстиції, та забезпечення стабільності й непохитності судового рішення, що набрало законної сили, тобто додержання принципу правової визначеності.
При цьому провадження за нововиявленими або виключними обставинами здійснюється не з метою ревізії судового рішення чи повторного розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення нового рішення (наприклад, для перекваліфікації діяння, пом`якшення чи посилення покарання), а з метою виправлення специфічних за своєю природою судових помилок. Провадження за нововиявленими або виключними обставинами, будучи самостійною формою оскарження й перевірки судових рішень, жодним чином не підміняє апеляційного та касаційного провадження, не є їхнім продовженням, відбувається не замість них, а за наявності для цього специфічних підстав. Тож така форма перевірки судових рішень не може мати резервного значення щодо апеляційного та касаційного проваджень.
Окрім того, нововиявлені обставини, будучи юридичними фактами, вказують на специфічні правозастосовчі помилки під час кримінального провадження, що пов`язані з особливими способами їх встановлення.
Неправильний висновок судового експерта як одна з нововиявлених обставин (п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України повинен бути установлений шляхом: 1) ухвалення та набрання законної сили вироком суду першої інстанції, в якому констатовано умисне перекручення суті проведених експертом дослідів, якщо висновки, яких він дійшов, явно суперечать фактам, встановленим ним же при експертному дослідженні, умисне заперечення встановлених фактів, умисну неправильну оцінку цих фактів, умисне приховування відомостей про факти; 2) постановлення та набрання законної сили ухвалою суду про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності, ухвалою суду про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, за неможливості ухвалення обвинувального вироку; 3) винесення постанови дізнавачем, детективом НАБУ, слідчим, прокурором про закриття кримінального провадження, за неможливості ухвалення обвинувального вироку.
Таким чином, при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, разом з відповідною заявою суду необхідно надати належне підтвердження того, що висновки експертиз, які покладені в основу вироку є завідомо неправдиві або неправильні внаслідок допущеної помилки, тобто надати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би були встановлені такі факти.
Проте таких процесуальних рішень суду не надано.
Окрім того, виходячи із вищезазначеного, беручи до уваги те, що процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю природою не є повторним розглядом справи по суті, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей, тому судом було відхилено клопотання захисника про допит експерта ОСОБА_13 , експерта ОСОБА_14 , аварійного комісара ОСОБА_15 та експерта ОСОБА_11 .

Крім того слід відмітити, що висновок експерта ОСОБА_11 був здійснений не у порядку кримінального провадження, а під час розгляду цивільних позовів потерпілих до ОСОБА_4 , тобто не відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для скасування вироку за нововиявленими обставинами, а тому на підставі ст. 467 КПК України заява захисника підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 369-372, 459, 466, 467 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Заяву захисника ОСОБА_5 про перегляд вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_4 за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Оскільки складання судового рішення вимагало значного часу, суд вважав можливим обмежитися складанням і оголошенням резолютивної частини ухвали Її повний текст складено на 05 березня 2021 року для оголошення о 12.50 (оскільки на призначений час оголошення повного тексту ухвали об 11.00 він не був готовий, тому головуючим був продовжений час на його складання до 12.50).

Суддя ОСОБА_1