Справа № 357/4467/21
У Х В А Л А

16 червня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання захисника ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження по клопотанню про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за № 0000377, внесеному до ЄРДР 13 березня 2021 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Німецької Демократичної Республіки, громадянина Російської Федерації, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
перекладач ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_3 ,
законний представник особи, стосовно
якої передбачається застосування примусових
заходів медичного характеру ОСОБА_8 ,
особа, стосовно якої передбачається застосування
примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за № 0000377, внесеному до ЄРДР 13 березня 2021 року, щодо ОСОБА_4 .
До початку розгляд клопотання, через канцелярію суду, захисник ОСОБА_3 заявила клопотання про закриття кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за № 0000377, внесеному до ЄРДР 13 березня 2021 року, щодо ОСОБА_4 , на підставі ч. 3 ст. 513 КПК України, звільнення його з-під варти та повернення речових доказів.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, про грубе порушення прав ОСОБА_4 , оскільки її підзахисному не були належним чином роз`яснені його права мовою, якою він володіє, не вручене письмове повідомлення про підозру,як того вимагає ч. 2 ст. 278 КПК України. Вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за № 0000377 щодо ОСОБА_4 надійшло до суду з грубими порушеннями - відсутністю у ОСОБА_9 процесуального статусу.

Посилаючись на рішення Верховного Суду зазначає, що правовим наслідком повідомлення про підозру особі з недотриманням кримінального процесуального законодавства, є не притягнення її до кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом. Тобто особу не було притягнуто до кримінальної відповідальності та вона не набула статусу підозрюваної в кримінальному провадженні через нездійснення (нереалізації) органом досудового розслідування в кримінальному провадженні етапу (стадії) притягнення до кримінальної відповідальності.

На думку захисника, за відсутності належного повідомлення особи про підозру, безґрунтовним і позбавленим правових підстав є наступне складання й самого клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, а отже і здійснений на підставі такого клопотання судовий розгляд в цьому проваджені. Наголошує, що внаслідок незаконного здійснення повідомлення про підозру, з порушенням права на захист ОСОБА_9 зокрема і через належне повідомлення про права підозрюваного в кримінальному провадженні та їх роз`яснення. Цей факт порушення законодавства та істотного порушення прав і свобод людини робить всі подальші процесуальні дії по збиранню доказів відносно ОСОБА_9 - недопустимими доказами отриманими внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Захисник підтримала подане клопотання та просила його задовольнити з підстав, передбачених ч. 3 ст. 513 КПК України. Не заперечувала, що стороною захисту на досудовому розслідуванні не заявлялося клопотання про залучення перекладача, оскільки ОСОБА_4 не розуміє українську мову.

Законний представник ОСОБА_8 підтримав думку захисника.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що органом досудового розслідування дотримані всі вимоги передбачені КПК України, в тому числі і щодо вручення підозри та права на захист. Зазначив, що відповідно до вимог закону, ОСОБА_4 , як особа щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

Для здійснення захисту інтересів ОСОБА_4 органом досудового розслідування було залучено захисника ОСОБА_10 . Затримання ОСОБА_4 здійснювалося в присутності захисника ОСОБА_10 , що підтверджується відомостями, викладеними в протоколі затримання. Від отримання пам`ятки про права і обов`язки ОСОБА_4 відмовився в присутності понятих та захисника, що підтверджується відповідними підписами. Також ОСОБА_4 в присутності захисник та понятих відмовився давати показання, як підозрюваний. Копія підозри ОСОБА_4 була вручена захиснику ОСОБА_11 , який здійснював захист інтересів підозрюваного, 16.03.2021 року. ОСОБА_4 відмовився отримувати підозру в присутності захисника та двох понятих, що підтверджується відповідним актом. Будь-яких клопотань чи заяв про те, що ОСОБА_4 не розуміє українську мову та про залучення перекладача, підозрюваний та захисник не заявляли. Зазначив, що в підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що потребує послуг перекладача та хоче отримати підозру і клопотання. У зв`язку з чим, за клопотання ОСОБА_4 було залучено перекладача та вручені йому вказані документи.

Потерпілий підтримав думку прокурора.
Заслухавши думки учасників процесу з приводу заявленого клопотання, дослідивши надані сторонами матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно зі ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

2. Якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.

3. Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Статтею 504 КПК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 39.

Досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Під час досудового розслідування особа, до якої можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру або вирішується питання про їх застосовування, користується правами підозрюваного в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання і здійснює їх через законного представника чи захисника. Характер розладу психічної діяльності чи психічного захворювання такої особи визначається відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи. Слідчі та процесуальні дії за участю такої особи можуть бути проведені лише тоді, коли її психічний стан дозволяє це.

Примусові заходи медичного характеру це заходи державного примусу, які застосовуються судами до осіб, які вчинили суспільно-небезпечні діяння в стані неосудності або в стані осудності, але захворіли до винесення вироку чи під час відбування покарання, на душевну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керуватися ними.

Ці заходи не є покаранням, не тягнуть судимості і не переслідують мети виправлення, а застосовуються для лікування і соціальної адаптації душевно хворих, запобігання вчиненню ними нових суспільно-небезпечних діянь, а також для охорони їх самих. Вони застосовуються незалежно від бажання хворого, його законних представників чи родичів, змінюються і припиняються лише судом.

Примусові заходи медичного характеру мають подвійний характер. З одного боку це заходи примусу, тобто юридичні, з другого це заходи медичні, оскільки зміст їх зводиться до діагностичного обстеження, лікування, клінічного нагляду, проведення реабілітаційних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 506 КПК України особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

Захисник допускається з моменту винесення постанови про призначення психіатричної експертизи, якщо він раніше не брав участі в цьому кримінальному провадженні. При кримінальному провадженні обов`язковою є також участь законного представника особи, щодо якої воно проводиться. Участь законного представника не замінює участі захисника. Запобіжні заходи до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, є засобами впливу на таку особу з метою обмеження її свободи або встановлення за нею нагляду.

Обмежуючи обсяг процесуальних прав неосудних осіб, що реалізуються безпосередньо, законодавець наділив їх компенсаторними гарантіями здійснення цих процесуальних прав через участь у провадженні законних представників та захисника. Чинним законодавством гарантовано щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності, забезпечується обов`язкова участь захисника.

Слід зазначити, що з наданих стороною обвинувачення матеріалів убачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 було вручено захиснику ОСОБА_11 , який здійснював захист інтересів підозрюваного, 16.03.2021 року. ОСОБА_4 відмовився отримувати підозру в присутності захисника та двох понятих, що підтверджується відповідним актом від 14.03.2021 року. Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за № 0000377, внесеному до ЄРДР 13 березня 2021 року, щодо ОСОБА_4 отримані його захисником ОСОБА_3 та законним представником ОСОБА_8 .

Що стосується тверджень сторони захисту про те, що підозра ОСОБА_4 вручена лише 24.05.2021 року за участю захисника ОСОБА_3 , то слід зазначити, що в підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_12 та ОСОБА_4 зазначили, що останній потребує послуг перекладача та хоче отримати підозру і клопотання. У зв`язку з чим, за клопотання сторони захисту було залучено перекладача та вручені йому вказані документи.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також те, що з часу затримання та на всіх стадіях досудового розслідування захист інтересів ОСОБА_4 здійснювали захисники професійні адвокати, жодних клопотань про призначення перекладача учасники процесу не заявляли, суд не вбачає порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо якого ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 513 КПК України, встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Тобто, вказані вимоги закону передбачають чіткі підстави для відмови в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриття кримінального провадження.

Однак, клопотання захисника жодних, визначених вимогами закону підстав, не містить. Також, слід зазначити, що суд на стадії підготовчих дій, до початку судового розгляду клопотання по суті, позбавлений встановити обставини викладені у ч. 3 ст. 513 КПК України.

Що стосується тверджень захисника про недопустимість доказів, які на її думку отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, то вказані твердження є передчасними, оскільки на даній стадії розгляду клопотання у суду відсутні будь які докази, вони не надані, а ні стороно захисту, ані стороною обвинувачення, тому суд позбавлений можливості давати їм будь-яку оцінку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Предмет доказування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюється лише щодо осудної особи

Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог чт. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Враховуючи викладене, клопотання захисника ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження по клопотанню про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 350, 507, 513 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження по клопотанню про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за № 0000377, внесеному до ЄРДР 13 березня 2021 року щодо ОСОБА_4 , - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1