Справа № 570/4813/20 Провадження №11-кп/802/207/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:
У межах розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄДРДР під №0000135 від 07.06.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, у підготовчому судовому засіданні, прокурор подав клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 без визначення розміру застави, оскільки існують ризики того, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2020 року, окрім іншого, задоволено вищевказане клопотання прокурора.

Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 05 лютого 2021 року включно.
Таке своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, оголошеної ОСОБА_6 , а також існування ризиків, визначених у п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які і дають обґрунтовані підстави для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
Не погодившись із таким судовим рішенням в частині обрання запобіжного заходу, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій вважає його необґрунтованим та незаконним. Зазначає, що 12.11.2020 року ухвалою слідчого судді щодо ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строк якого закінчувався 08.12.2020 року, однак прокурор ще в період дії цього запобіжного заходу, звернувся до суду з клопотанням про обрання нового - тримання під вартою, що на його думку є порушенням норм законодавства. Водночас, вказує про те, що подане прокурором клопотання не відповідало вимогам законодавства, оскільки до нього не було надано будь-яких доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вважає, що ризики, які зазначені в клопотанні прокурора нічим не підтверджені, а відтак є нічим іншим як припущеннями. Крім того, суд першої інстанції належним чином не врахував міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини, малолітньої дочки, утриманців, стан його здоров`я, наявність запрошення на роботу, позитивну репутацію, його майновий стан та родини, відсутність судимостей, дотримання умов попередніх запобіжних заходів, а також відсутність претензій з боку потерпілих (матеріальні збитки відшкодовано). Вважає, що передбачені законодавством підстави для обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні.
Посилаючись на вищенаведені обставини, просить оскаржувану ухвалу в частині обрання запобіжного заходу скасувати та постановити нову, якою відмовити прокурору в задоволенні його клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Усі учасники провадження, окрім обвинуваченого, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце розгляду провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який апеляційну скаргу підтримав з мотивів наведених у ній, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги законодавства при розгляді клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Судом встановлено, що у провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000135 від 07.06.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

На думку апеляційного суду суд першої інстанції у відповідності з вимогами кримінального процесуального законодавства, врахувавши майновий та сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_6 , міцність соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, обґрунтовано обрав йому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 має місце проживання, одружений, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, раніше не судимий, однак в даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні неумисного злочину проти безпеки руху, що спричинило загибель чотирьох людей, в тому числі однієї малолітньої особи, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, який за кваліфікацією злочинів є тяжким, і його санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років.

Зважаючи на це, колегія суддів повністю погоджується з висновком місцевого суду про те, що наявні ризики того, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків у кримінальному провадженні.
З огляду на вищенаведене апеляційний суд вважає, що лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час судового розгляду клопотання, а не будь-який інший більш м`який, передбачений ст.176 КПК України, оскільки не зможе в повній мірі забезпечити ізоляцію свідків та потерпілих в кримінальному провадженні від впливу стосовно них з боку обвинуваченого, гарантувати їм захист життя та здоров`я, забезпечити перебування обвинуваченого за місцем його проживання.

Доводи апелянта про те, що наведені прокурором ризики того, що обвинувачений перебуваючи на волі може вчинити дії, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України нічим не підтверджені, на увагу суду не заслуговують, оскільки повністю спростовується матеріалами провадження, які фактично вказують про протилежне.
Твердження апелянта як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали на те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в період дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, обраного щодо ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді від 12.11.2020 року, на увагу суду не заслуговує, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, запобіжний захід - домашній арешт діяв до 08.12.2020 року, і цього дня під час проведення підготовчого судового засідання, тобто перед закінченням дії цього запобіжного заходу прокурор звернувся до суду клопотанням вже про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в якому навів свої мотиви. Крім того, з урахуванням положень ч.3 ст.315 КПК України прокурор мав право подавати таке клопотання.

Таким чином, вищенаведені та інші доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, з урахуванням наведених вище мотивів, не зменшують ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та не дають жодних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та відмови в задоволенні клопотання прокурора, як про це просить апелянт.

Будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2020 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді