Провадження № 11-сс/4823/236/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула у порядку письмового провадження апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 червня 2021 року, якою задоволено подання начальника Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» та конфісковано на користь держави вилучений у засудженого ОСОБА_5 телефон з батареєю живлення та двома сім-картами, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 червня 2021 року задоволено подання начальника Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 , згідно якого він просить вирішити питання про конфіскацію мобільного телефону марки «MEIZU» M81H IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з батареєю живлення, двома сім-картками мобільних операторів «Life» та «Київстар», без зарядного пристрою до нього, які було виявлено та вилучено, в присутності понятих, 13.05.2021 під час проведення вибіркового обшуку в камері № 63, у спідній білизні засудженого ОСОБА_5 .

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню. Так, згідно п. 2 ч. 7 ст. 102 КВК України, зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VІІІ КПК України.

Вказана ухвала слідчого судді оскаржена засудженим в апеляційному порядку. Апелянт вказуючи про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону просить скасувати оскаржуване рішення, оскільки наполягає, що не був повідомлений про розгляд подання начальника колонії, і взагалі не отримував його копії, а також не направляв до суду жодних заяв про розгляд вказаного подання за його відсутності, що, на його думку, свідчить про порушення права на захист та підроблення документів, якими, крім іншого, обґрунтоване судове рішення, а тому ухвала підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Аналогічні вимови та доводи встановлені і з повторно поданої засудженим на адресу апеляційного суду скарги.

Підсумовуючи вимоги двох апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що єдиною підставою для оскарження судового рішення є заперечення подання самим засудженим заяви про розгляд клопотання (подання) начальника Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» про конфіскацію речей засудженого без участі в судовому засіданні ОСОБА_5 .

Прокурор до розгляду справи по суті апеляційним судом надав заяву з проханням здійснювати розгляд справи без його участі у порядку письмового провадження.

Враховуючи, подану прокурором заяву про розгляд справи у його відсутність, а також відсутність скерованих до апеляційного суду клопотань засудженого про бажання приймати особисту участь у розгляді його апеляційної скарги та належне повідомлення апелянта про час та місце апеляційного розгляду, що стверджується розписками, які повернулись на адресу суду апеляційної інстанції, апеляційний суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 406 КПК України, ухвалює рішення за результатами письмового провадження.

Вивчивши матеріали судового провадженні, а також матеріали надані апелянтом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що матеріали судової справи не містять даних щодо дати отриманням засудженим судового рішення, а лише супровідний лист про направлення 14.06.2021 року ухвали слідчого судді від 03.06.2021 року до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» (а.с.17), суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга подана засудженим в межах строків визначених для оскарження відповідного судового рішення.

Так, перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, всупереч доводам апелянта стверджує, що жодних порушень слідчим суддею при розгляді подання начальника ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» допущено не було.

Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності учасників провадження, районний суд виходив із наявності в матеріалах справи заяв про розгляд справи без участі учасників такого провадження, а саме: засудженого ОСОБА_5 (а.п.12), що надійшла на адресу суду та долучена до матеріалів справи, заяви за підписом начальника ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» (а.п.13) та заяви прокурора у кримінальному провадженні (а.п.14).

За таких підстав апеляційний суд констатує дотримання судом першої інстанції вимог ч.5 ст. 539 КПК України щодо повідомлення учасників провадження про судовий розгляд подання начальника ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Враховуючи, що засуджений акцентує увагу на порушенні його права на захист, апеляційний суд вважає, що таке його право, крім іншого, поновлене шляхом подання апеляційної скарги, та, в даному випадку, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги перевіривши висновки суду шляхом аналізу застосованих судом норм права щодо вирішення вказаного вище подання начальника слідчого ізолятора.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол обшуку від 13.05.2021; протокол вилучення від 13.05.2021; рапорт ст.. інспектора ВРіО ОСОБА_7 від 13.05.2021; акт від 13.05.2021 про відмову ОСОБА_5 від надання пояснень по даному факту; висновок службового розслідування по факту виявлення та вилучення у засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонених для зберігання та використання речей від 14.05.2021, суд апеляційної інстанції стверджує, що висновки слідчого судді про обґрунтованість клопотання є вірними та беззаперечними.

Згідно з додатком № 3 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, зберігання і користування мобільними телефонами дозволяється лише в порядку, встановленому п.2 розділу XIV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, відповідно до якого телефонні розмови надаються засудженому за його письмовою заявою, в якій зазначаються місцезнаходження, телефонний номер абонента та тривалість розмови, факт телефонної розмови засудженого реєструється у журналі обліку телефонних розмов засуджених.

Відповідно п. 4.3 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань та ст.. 107 КВК України засудженим забороняється придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в установах виконання покарань за переліком предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (додаток 3).

У відповідності до ч.5 ст. 102 КВК України засуджені, їхні речі і одяг, а також приміщення та територія колоній підлягають обшуку і огляду.

Згідно ч. 6 ст. 102 КВК України адміністрація колонії має право, за наявністю підстав, проводити огляд громадян, їх речей, транспортних засобів, які знаходяться на території колонії, а також вилучати документи, а також предмети, вироби і речовини, зберігання і використання яких засудженим заборонено.

Згідно п. 2 ч. 7 ст. 102 КВК України, зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VІІІ КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що відповідно до вимог ст. 107 КВК України, виявлений та вилучений у засудженого ОСОБА_5 мобільний телефон марки «MEIZU» M81H IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з батареєю живлення, двома сім-картками мобільних операторів «Life» та «Київстар», без зарядного пристрою до нього, є забороненими предметами для зберігання та використання засудженими в колоніях, а тому обґрунтовано ухвалив рішення про конфіскацію цих речей в дохід держави, відповідно до ч. 7ст. 102 КВК України.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, оскільки доводи засудженого ОСОБА_5 не знайшли підтвердження, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407-409, 411-419, 422, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 червня 2021 року, якою задоволено подання начальника Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» та конфісковано на користь держави вилучений у засудженого ОСОБА_5 телефон з батареєю живлення та двома сім-картами, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4