Справа № 567/458/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2021 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000035 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Ошурга Республіки Марій-Ел Російської Федерації, без постійного місця реєстрації, проживаючої в АДРЕСА_1 , не одруженої, громадянки України, раніше не судимої

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

04.03.2021р. близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у господарському приміщенні (хліві), що розташоване в АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_4 , та в якому за проханням останнього здійснювала догляд за свійськими тваринами (свинями), маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи таємно, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу викрала із приміщення вказаного господарства одну свійську тварину (порося) породи «Трьохпорідний гібрид», вагою 8 кг., народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 вартістю 858,64 грн., що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_5 , привласнивши викрадене майно, покинула територію господарства ОСОБА_4 та розпорядилась викраденим на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому майнову шкоду на суму 858,64 грн.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Окрім того, ОСОБА_5 , діючи повторно, 04.03.2021р. близько 22 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, перебуваючи у господарському приміщенні (хліві), що розташоване в АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_4 , та в якому за проханням останнього здійснювала догляд за свійськими тваринами (свинями), шляхом вільного доступу, діючи таємно, викрала із приміщення вказаного господарства одну свійську тварину (порося) породи «Трьохпорідний гібрид», вагою 24 кг 35 гр, народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 вартістю 2 613,49 грн., що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_5 , привласнивши викрадене майно, покинула територію господарства ОСОБА_4 та розпорядилась викраденим на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому майнову шкоду на суму 2 613,49 грн.

Вказані дії ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

25 березня 2021р., під час досудового розслідування, між ОСОБА_5 , у статусі підозрюваної та потерпілим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення підозрюваної з потерпілим, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 471 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди ОСОБА_5 у статусі підозрюваної та потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України щодо обставин, викладених у повідомленні про підозру від 24.03.2021 р., які за своїм змістом є аналогічними до обставин, викладених в обвинувальному акті від 26.03.2021р., ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинення яких ставиться їй у провину та зобов`язалась беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинна понести ОСОБА_5 , у разі затвердження такої угоди, а саме : за ч.1 ст.185 КК України - у виді обмеження волі строком 1 (один) рік, за ч.2 ст.185 КК України - у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 підтримавши угоду, повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України в обсязі обвинувачення, та пояснила, що вона розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду. Зазначила про відсутність перешкод, передбачених кримінальним законом, для призначення покарання у виді обмеження волі, зокрема, вона не перебуває у стані вагітності, не має малолітніх дітей, не є особою пенсійного віку та не є особою, якій встановлено 1 або 2 групу інвалідності.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні вказав, що йому зрозумілі права, надані законом, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення щодо якого обвинувачена визнає себе винуватою, вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченої у разі затвердження угоди судом. Вказав, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, а ніж ті, що передбачені угодою. Просив таку угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання. Зазначив, що не має до обвинуваченої жодних претензій матеріального чи морального характеру, так як збитки йому відшкодовані шляхом повернення викраденого майна.

Прокурор не заперечила щодо затвердження угоди від 25.03.2021р. про примирення обвинуваченої ОСОБА_5 з потерпілим ОСОБА_4 . Вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачене ч.1 ст.185 КК України, згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком, разом з тим кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та загальним засадам призначення покарання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачена ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону, обвинувачена цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачена та потерпілий ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, а також розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачена ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні не повідомила про наявність перешкод для його виконання.

Беручи до уваги викладене, суд вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_5 здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а тому її дії кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за якими належить призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, які кваліфікуються як кримінальний проступок та нетяжкий злочин.

Беручи до уваги особу обвинуваченої ОСОБА_5 , суд враховує, що вона офіційно не працевлаштована та її дохід складається з тимчасових підробітків, не одруженена, підсудна не є особою, якій встановлено інвалідність, не є особою пенсійного віку, по місцю проживання характеризується позитивно.

Згідно довідки КНП «Острозька ЦРЛ» від 11.03.2021 р. ОСОБА_5 на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно обвинувального акту та угоди про примирення є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, водночас обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.

ОСОБА_5 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, та беручи до уваги думку потерпілого щодо міри покарання для підсудної, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за нею та постійного контролю за її поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за можливе призначити їй покарання із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, вид і строк призначеного покарання, обставини, що характеризують особу обвинуваченої, середовище, в якому вона перебуває та вважає за необхідне встановити його строком на 1 рік.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у даному кримінальному провадженні становлять 326,90 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_5 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у вказаному розмірі.

Керуючись ст.ст.174, 314, 373, 374, 475 КПК України, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення, укладену 25.03.2021р. між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання :

- за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

- за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, призначити ОСОБА_5 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначивши остаточне покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Повідомити ОСОБА_5 про те, що вона зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки та попередити її, що вона протягом іспитового строку не повинна вчиняти нового кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 326 грн. 90 коп. витрат на проведення товарознавчої експертизи.

Речові докази: дві свійські тварини (поросят) породи «Трьохпорідний гібрид», які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 - вважати йому повернутими.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1