Справа №766/3741/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4
представника ДУ «Херсонський слідчий ізолятор»: ОСОБА_5
представника Херсонської спеціалізованої туберкульозної лікарні №61: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, в залі суду м. Херсона клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання за хворобою ОСОБА_7 , -
в с т а н о в и в:
10.03.2021р. до Херсонського міського суду Херсонської області надійшло клопотання захисника засудженого - ОСОБА_4 , про звільнення від відбування покарання за хворобою, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_7 , Апеляційним судом Харківської області від 15.05.2003 року засуджений до довічного позбавлення волі. Початок строку 15.12.2000 року, кінець строку ДПВ. 15.01.2021року ОСОБА_7 , прибув з Державної установи «Темнівська ВК №100 Харківської області» до Херсонської туберкульозної лікарні №61 при ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» та перебуває на лікуванні. Під час відбування покарання у Темнівській ВК №100 Харківської області засуджений захворів на хворобу (туберкульоз) яка згідно переліку хвороб, є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. Відповідно до довідки від 19.02.2021 року в засудженого ОСОБА_7 , після обстеження було встановлено діагноз РТБ (19.01.2021 року) сечостатевих органів(лівої нирки, правого яєчка) дестр +МБТ-М-МГ-Риф О К (в роботі) гіст+кат 2 ког 1 (2021). ОСОБА_7 , скаржиться на протязі трьох останніх років на болі при сечоспусканні та болі в поперековій частині тіла. Має переконання, що перебування засудженого ОСОБА_7 , в місцях позбавлення волі загрожуватиме його здоров`ю.
Засуджений ОСОБА_7 , в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, підтримав заяву захисника, додатково зазначив, що перебуваючи в місцях позбавлення волі він не має змоги належним чином лікуватися, зазначив, що такі умови лікування та відбування покарання загрожують його життю, тому просив надати можливість вилікуватися.

Захисник ОСОБА_4 заяву про звільнення від покарання за хворобою підтримав, просив задовольнити вважаючи, що для того наявні достатні підстави, оскільки у разі звільнення ОСОБА_7 зможе отримати належне лікування за місцем проживання.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви захисника ОСОБА_4 .

Представник Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» заперечувала проти задоволення заяви захисника , посилаючись на безпідставність.

Представник лікарні Херсонської спеціалізованої лікарні №61 ОСОБА_8 під час судового розгляду заперечувала проти задоволення заяви , посилаючись на те, що хвороба, на яку хворіє ОСОБА_7 , не підпадає під дію Наказу МЮ та МОЗ України від 15.08.2014 р. №1348/5/5725 зі змінами від 01.07.2020 року №2256/5/1491.
Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали, надані в обґрунтування заяви, дійшов до наступного висновку.

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, росіянин, громадянин України, освіта середня, не одружений, до арешту не працював, проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:
02.07.1987 Харківським районним судом Харківської області за ст.ст. 81 ч.4, 140 ч.2, 42 КК України до 5 років позбавлення волі;
27.03.1991 Ленінським районним судом м. Полтави за ст.ст. 141 ч.2, 43 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 27.12.1993 за відбуттям строку покарання;
15.06.1998 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ст. 97 КК України до 3 років позбавлення волі, постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.09.1998 на підставі ст. 7 п «а» Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 строк покаранню скорочено на 1/2, звільнений 22.05.2009 за відбуттям строку покарання. По теперішній справі засуджений:
15.05.2003 Апеляційним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч.3, 187 ч.2, 142 ч.3, 187 ч.3, 17, 93 пп. «а», «з», «і», 93 пп. «а», «з», 42 ч.1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Вирок набув законної сили 09.12.2003 року. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 31.07.2008 на підставі ЗУ от 15.04.2008 скоротити строк покарання за ст. 17, 93 пп. «а», «з», «і» КК України до 10 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01.02.2019 на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано в строк відбування покарання попереднє утримання під вартою з 15.12.2000 по 09.12.2003 року. Початок строку - 15.12.2000. Кінець строку - ДПВ
Відповідно до медичної довідки від 19.02.2021 року встановлено, що засуджений має діагноз РТБ (19.01.21) сечостатевих органів (лівої нирки правого яєчка) дестр + МБТ- М - МГ - Риф 0 К (в роботі) гіст + кат 2 ког 1(2021).Стан після орхофунікулоектомії справа (06.11.2020 ) ЗЗТБ(16.10.18) у вигляді щільних вогнищ, пневмосклерозу легень. ДК 5.1. Дані обстеження при надходженні: Рентгенографія ОГП від 18.01.21. По всіх легеневих полях на фоні пневмосклерозу вогнищеві тіні різних розмірів високої інтенсивності. В порівнянні з архівними даними без динаміки. Заг. УЗД від 20.01.21р. - УЗ ознаки гідронефротичні трансформації лівої нирки, неповне подвоєння правої нирки, хронічний простатит. В даний час стан хворого задовільний. Отримує лікування туберкульозу за схемою- 2НКЕ24НК.
За висновком лікарсько-консультативної комісії Херсонської спеціалізованої туберкульозної лікарні №61 філії «ЦОЗ ДКВС України в Херсонській області від 16.03.2021 р. засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено діагноз: «РТБ (19.01.21) сечостатевих органів(лівої нирки, правого яєчка) Дестр +МБТ-М-МГ-К-Гіст 0 Хронічна ниркова недостатність І-ІІ ст.Кат2 Ког 1(20) Стан після орхофунікулоектомії справа (11.2020 року ЗЗТБ (16.10.18) у вигляді щільних вогнищ, пневмосклерозу легень. Під дію Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 р., №1348/5/572, зі змінами від 01.07.202020 №2020 № 2256/5/1491 не підпадає.

Згідно ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від подальшого відбування покарання. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Пункти 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» №8 від 28.09.1973 р., містять роз`яснення про те, що факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбування покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання, і ця хвороба перешкоджає відбуванню покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку.
Враховуючи зміст висновку лікарсько-консультативної комісії стан здоров`я засудженого (діагноз) не підпадає під «перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання» (Перелік).

Крім того, в судовому засіданні не встановлено фактів ненадання чи неналежного надання медичної допомоги (лікування) засудженому, відсутні підтверджуючі дані про те, що ХСТЛ №61 позбавлений можливості чи ухиляється проводити медогляд особи або надавати необхідне, відповідно до вказаних у висновку захворювань, медичне лікування ОСОБА_7 .
Згідно з практикою Європейського Суду, порушення ст. 3 Конвенції не може мати місце лише у зв`язку з погіршенням стану здоров`я заінтересованої особи. Таке порушення може бути у зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги (рішення від 28.03.2006 р. у справі «Мельник проти України», №72286/01, пункти 104 - 106). Стаття 3 Конвенції не зазначає про обов`язок звільнити затриманого за станом здоров`я, вона зобов`язує державу захищати фізичну цілісність осіб, позбавлених свободи, зокрема, надаючи їм необхідну медичну допомогу (рішення від 11.07.2006 р. у справі «Рівьєр проти Франції», №33834/03, пункт 62).
Таким чином, в розумінні ст. 3 Конвенції засудженим та його захисником у клопотанні, що розглядається та наданих матеріалах, не доведено, що у органу влади відсутня можливість здійснити всі дії, вжити заходів щодо запобігання настання негативних, шкідливих наслідків для життя чи здоров`я засудженого.
Також слід звернути увагу на наступне. З характеристики на засудженого ОСОБА_7 , вбачається, що за час відбування покарання в попередніх місцях позбавлення волі тринадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Має 13 стягнень, які на сьогодні погашені. Заохочень не має. Залучався до робіт з виготовлення подарункових пакетів. Брав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Соціально-корисні зв`язки підтримував з братом шляхом телефонних переговорів. Був взятий на профілактичний облік як особа, схильна до нападу на адміністрацію. За нетривалий час утримання в ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» характеризується наступним чином. Режиму утримання не порушував. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. На профілактичному обліку у психолога не перебуває. У відношенні до представників адміністрації поводить себе стримано. За характером потайний. Зі співкамерниками не конфліктує. Спальне місце та особисті речі утримує в задовільному санітарному стані.

Отже, можна зробити висновок, що засуджений за час відбування покарання свого виправлення не довів, засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, засуджений до довічного позбавлення волі, належних висновків не зробив. Захворювання, на яке хворіє ОСОБА_7 , не підпадає під дію Перелік у, а тому суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для звільнення останнього від призначеного судом покарання за хворобою.

Керуючись ст. 84 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України суд, -

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання за хворобою ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
СуддяОСОБА_1