Провадження № 11-кп/4808/294/21
Категорія ч. 2 ст. 309 КК України
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Малєєв
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді Малєєва А.Ю.,

суддів: Шкрібляка Ю.Д., Васильєва О.П.,

секретаря с/з Гембарської І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника Савчука Романа Романовича, що діє від імені законного представника обвинуваченого ОСОБА_1 та в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2021 року щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, дитини з інвалідністю, студента ІІ курсу Івано-Франківського державного коледжу технологій та бізнесу, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , номер паспорта НОМЕР_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю:

прокурора Гринди І.І.,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисника Савчука Р.Р.,

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75, ст. 104 КК України ОСОБА_2 ухвалено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_2 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнуто з законного представника обвинуваченого ОСОБА_1 на користь держави 980 гривень 70 копійок витрат за проведення судової експертизи.

Вирішено питання речових доказів.

2. Зміст апеляційної скарги:

- не оспорюючи доведеність вини, правильності кваліфікації дій обвинуваченого вважає, що вирок занадто суворий, тому підлягає зміні з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого;

- суд не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ст. 105 КК України, згідно ч. 1 якої неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання;

- інкриміноване кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів;

- внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки обвинувачений ОСОБА_2 на момент постановлення вироку не потребував застосування покарання;

- в матеріалах провадження міститься документарне підтвердження тих фактів, що ОСОБА_3 не має наркологічних захворювань, не перебуває на наркологічному обліку, до придбання психотропної речовини амфетамін його підбурила реклама в мережі Інтернет, мав намір придбати лише для одноразового вживання, щоб спробувати, на час придбання не знав, який еквівалент є великим розміром, а який є достатнім для одноразового вживання, наголошує, що таке замовлення було мінімально можливим;

- ОСОБА_3 шкодує про свій вчинок, усвідомлює свою відповідальність, має твердий намір уникати правопорушень у майбутньому, працює над проблемами;

- обвинувачений є дитиною з інвалідністю, проживає разом з мамою, яка займається його вихованням, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, пройшов заняття в Центрі соцслужб для сім`ї та молоді, де себе позитивно зарекомендував, в квітні 2021 закінчив два навчальні он-лайн курси, а згідно Досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого, ризик вчинення ОСОБА_2 повторно кримінального правопорушення оцінюється як низький;

- захисник клопотав суд першої інстанції про звільнення ОСОБА_2 від покарання на підставі ст. 105 КК України, із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, зокрема: застереження та передача неповнолітнього під нагляд його мами ОСОБА_1 . Сторона обвинувачення (в судових дебатах, скориставшись правом репліки) не заперечила щодо звільнення обвинуваченого від покарання на підставі ст. 105 КК України;

- у разі призначення покарання у виді позбавлення волі, хоч і без реального відбування, негативно вплине на психологічний стан неповнолітнього обвинуваченого та залишить негативний відбиток на його біографії;

- апелянт вважає, що застосування до обвинуваченого примусового заходу виховного характеру, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 105 КК України, а саме направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей та підлітків, є недоцільним з огляду на інвалідність останнього та навчання на денній формі навчання.

Просить змінити вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання та звільнити ОСОБА_2 від покарання відповідно до ст. 105 КК України, застосувавши до нього такі примусові заходи виховного характеру: застереження; передача обвинуваченого під нагляд його мами ОСОБА_1 .

3. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_2 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту.

ОСОБА_2 у невстановленому місці, у невстановлений час, незаконно придбав поліетиленовий пакет із речовиною, яка містить психотропну речовину амфетамін та в подальшому зберігав при собі в коробці під курткою без мети збуту.

21 жовтня 2020 року, близько 17 год. 40 хв. працівниками УБН в Івано-Франківській області ДБН НПУ, під час виконання своїх службових обов`язків за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено ОСОБА_2 . Згідно ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» працівниками поліції проведено поверхневу перевірку, під час якої в ОСОБА_2 під курткою виявлено невідому коробку, в якій знаходився поліетиленовий пакет із згортком, в якому було невідома речовина.

У подальшому, 21.10.2020 у період часу із 19 год. 30 хв. по 19 год. 55 хв. за вищевказаною адресою в ході проведення огляду місця події, усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної із незаконним придбанням та зберіганням психотропної речовини, ОСОБА_2 добровільно надав картонну коробку із скляною банкою, в якій був поліетиленовий пакет із згортком, обмотаний ізоляційною стрічкою, в середині якого виявлено поліетиленовий пакет із речовиною, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/109/11/2-1070НЗ/20 від 28.10.2020 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін в кількості 3,1362 грама, що відповідно до наказу МОЗ № 188 від 01.08.2020 відноситься до великих розмірів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту.

4. Провадження в апеляційному суді.

4.1. В засіданні апеляційного суду обвинувачений, його законний представник та захисник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Законний представник клопотала передати сина їй під нагляд.

4.2. Прокурор заперечив апеляційну скаргу з огляду на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

5. Апеляційну скаргу належить задовольнити з таких мотивів.

5.1. Апелянт заявив, що клопотав перед судом про звільнення обвинуваченого від покарання та передачу його під нагляд матері.

Обов`язок суду невідкладно розглянути клопотання про звільнення від відповідальності встановлений ч. 4 ст. 286 КПК.

Суд ухвалив вирок і призначив покарання.

Отже, предметом апеляційного розгляду є з`ясування можливості застосування положень ст. 105 КК України.

5.2. Апеляційний суд виходить із того, що до неповнолітнього належить обирати найменш обтяжливий процесуальний примус за скоєне правопорушення.

Тому можливість звільнення від покарання належить розглядати в першу чергу в силу особливого статусу неповнолітніх осіб.

Такий висновок слідує з системного тлумачення ст. 97, ст. 105 КК України.

5.3. Злочин нетяжкий (ст. 12 КК), ОСОБА_2 неповнолітній, є особою з інвалідністю. Він щиро розкаявся, активно сприяв провадженню. Обтяжуючі обставини відсутні.

Подальша його поведінка бездоганна.

ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем проживання та в навчальній установі, пройшов три заняття та позитивно зарекомендував себе в Центрі відвідування для неповнолітніх, які перебувають в конфлікті з законом, в квітні 2021 року пройшов два освітні он-лайн курси, що суд розцінює як рух до виправлення.

Орган пробації констатував низький рівень ризику вчинення обвинуваченим повторного правопорушення, можливість виправлення ОСОБА_2 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, оскільки останній не становить високої небезпеки для суспільства в тому числі окремих осіб, що вказує на можливість призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі для виправлення обвинуваченого.

ОСОБА_2 на обліку як особа, що вживає наркотичні засоби, не перебуває, за наркологічною допомогою не звертався. Це свідчення того, що у нього відсутні залежності, які можуть спонукати вчиняти злочини, пов`язані з наркотиками.

З огляду на приписи ч. 1 ст. 103 КК України, апеляційний суд враховує: умови життя ОСОБА_2 (проживає разом з мамою та сестрою у двокімнатній квартирі в задовільних умовах (а.п. 59, 65), володіє нерухомістю (а.п. 62-64), виховання та вплив дорослих (має міцні та стабільні стосунки з батьками, які його підтримують та допомагають, а.п. 52), рівень розвитку неповнолітнього (навчається в коледжі, де характеризується виключно з позитивної сторони (а.п. 47), цікавиться он-лайн навчальними програмами (а.п. 48-49) та інші особливості особи неповнолітнього ( ОСОБА_2 є неповнолітньою дитиною з інвалідністю, до кримінальної відповідальності притягається вперше).

Тому такий примус як покарання не є доцільним, для досягнення завдань кримінального провадження до ОСОБА_2 достатньо застосувати примусові заходи виховного характеру згідно п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України застереження та передача під нагляд матері.

В засіданні апеляційного суду законний представник обвинуваченого ОСОБА_1 клопотала передати сина їй під нагляд і запевнила, що здатна забезпечити постійний контроль та виховний вплив.

Інформації, яка б спростовувала наведені дані, немає.

6. Висновки.

Є всі підстави вважати, що неповнолітній ОСОБА_2 в даний час внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки не потребує застосування покарання.

У зв`язку з викладеним вирок суду належить змінити і на підставі ч. 1 ст. 105 КК України, не призначаючи покарання, звільнити обвинуваченого від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру згідно з п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України у виді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_1 за її клопотанням та згодою до досягнення обвинуваченим повноліття.

У решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката захисника Савчука Романа Романовича, що діє від імені законного представника обвинуваченого ОСОБА_1 та в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , задовольнити.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2021 року щодо ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, змінити у частині призначеного покарання.

На підставі ст. 105 КК України неповнолітнього ОСОБА_2 звільнити від покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру, передбачені п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, у виді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення обвинуваченим повноліття.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді О.П. Васильєв

Ю.Д. Шкрібляк