Дата документу 07.06.2021
Справа № 334/3844/21
Провадження № 1-кп/334/726/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження № 1-кп/334/726/21, відомості про яке внесені 13.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Запоріжжя, яка має вищу освіту, не працює, у шлюбі не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

встановив:

ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

ОСОБА_3 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, в порушення вимог статей 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи умисно, 13.05.2021 близько 17.30 години на вулиці Рельєфній в м. Запоріжжі біля «Шиномонтажу», вздовж довгого паркану, знайшла 4 зіп-пакети з кристалічною речовиною невідомого походження, тим самим незаконно придбала без мети подальшого збуту. Після чого, 13.05.2020 біля зупинки громадського транспорту «вул. Рельєфна» в м. Запоріжжі ОСОБА_3 була зупинена працівниками поліції, які в ході огляду місця події виявили та вилучили 4 зіп-пакети масою 0,17583 г., 0.19692 г., 0.18931 г., 0.8778 г., що, згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-21/6187-НЗПРАП від 21.05.2021 мають у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, загальна маса якої склала 0,34231 г. (в перерахунку на основу), які остання зберігала при собі без мети подальшого збуту.

Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту.

Вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор звернулась з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта долучена письмова заява обвинуваченої ОСОБА_3 , яка складена у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої обвинувачена беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини, згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

При призначенні покарання, відповідно до вимого ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, раніше не судима, не працює, під спостереженням лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

ОСОБА_3 щиро розкаялась у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину, що суд визнає обставинами, які пом`якшують їй покарання. При цьому обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Притягнення до юридичної відповідальності за своєю суттю становить втручання у права людини. Так, накладення на особу штрафу як покарання за вчинене порушення є втручанням у її право на мирне володіння своїм майном, яке гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У рішенні в справі «Мамідакіс проти Греції» Європейський суд з прав людини визнав, що накладення неспіврозмірно великого штрафу за податкове правопорушення є несумісним з 1 статтею Протоколу 1 (Mamidakis v. Greece, заява № 34433/04, постанова від 11.01.2007). Суд вважає, що аналогічний підхід можливо застосувати і в даному кримінальному провадженні. Втручання у здійснення права власності повинно бути законним, переслідувати легітимну мету і повинно бути пропорційним, тобто має бути дотриманий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи (Щокін проти України, заяви № 23759/03 та № 37943/06, §50). Оцінюючи пропорційність призначення покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу суд дійшов висновку, що навіть мінімальний штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 гривень) буде для обвинуваченої ОСОБА_3 надмірним фінансовим тягарем, оскільки вона не працює, а отже не має постійних доходів, а також має на утриманні малолітню дитину. Відтак, керуючись принципом верховенства права, суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченої покарання у виді штрафу.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 57 КК України не є можливим призначення обвинуваченій покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді виправних робіт, оскільки вона не працює.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України не підлягає застосуванню до обвинуваченої покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі, оскільки обвинувачена має на утриманні дитину віком до чотирнадцяти років.

Враховуючи у сукупності тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, її особу, ступінь її вини, суд призначає покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, та дійшов висновку, що покарання у виді арешту в мінімальному розмірі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої.

На переконання суду, призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта (висновок експерта № СЕ-19/108-21/6170-НЗПРАП від 21.05.2021) у сумі 1372,96 гривні.
Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались.
Керуючись ст. 371, 373, 374, 381-382 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити їй покарання у виді арешту строком один місяць.

Строк відбування ОСОБА_3 покарання відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта (висновок експерта № СЕ-19/108-21/6170-НЗПРАП від 21.05.2021) у сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок.
Речові докази - 4 зіп-пакети з кристалічною речовиною невідомого походження, які поміщені у спецпакет № 5373842, який зберігається у камері схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити,
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: