Справа № 199/3044/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2021року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000081, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000081, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що 15.04.2021 року до ВП № 1 ДРУП надійшло повідомлення про те, що за адресою: м.Дніпро, пр. Слобожанський, 31-Д, виявлено транспортний засіб «Mitsubishi L 200», д.н.з. НОМЕР_1 , у якому встановлено ознаки підробки, а саме знищення номеру двигуна механічним способом, тому 15.04.2021 року в період часу з 14-12 год. по 14-55 год., слідчим СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 вилучено автомобіль «Mitsubishi L 200», д.н.з. НОМЕР_2 , та ключі від нього.

Згідно зі ст.170 КПК України підставою для арешту автомобіля та ключів від нього є те, що вказане майно є майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, з огляду на вищенаведені підстави та документальні підтвердження.

Метою арешту, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, є збереження вказаного автомобіля, ключа від нього, як речових доказів, та їх подальше експертне дослідження з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали наданого клопотання вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що сектором дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000081, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

15.04.2021 року до ВП № 1 ДРУП надійшло повідомлення про те, що за адресою: м.Дніпро, пр. Слобожанський, 31-Д, виявлено транспортний засіб «Mitsubishi L 200», д.н.з. НОМЕР_1 , у якому встановлено ознаки підробки, а саме знищення номеру двигуна механічним способом, тому 15.04.2021 року в період часу з 14-12 год. по 14-55 год., слідчим СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 вилучено автомобіль «Mitsubishi L 200», д.н.з. НОМЕР_1 , та ключі від нього.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Дізнавач у клопотання правовою підставою для арешту майна зазначив п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів, однак майно на яке дізнавач просить накласти арешт не визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000081, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Крім цього, клопотання дізнавача про накладення арешту на майно надійшло до суду 22.04.2021 року поштовим відправленням, з відбитку календарного штемпеля на конверті, в якому знаходилось клопотання вказана дата - 20.04.2021 рік, у той час, як майно на яке дізнавач просить накласти арешт вилучено 15.04.2021 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч.1 ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені КПК України строки.

Процесуальні строки це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії, а будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України (ч. 1, 2 ст. 113 КПК України).

Жодна процесуальна дія не може бути проведена, а жодне процесуальне рішення не може бути прийнято після закінчення строків встановлених КПК України, адже це буде порушенням принципу верховенства права, закріпленого в преамбулі Конвенції, ст.8 Конституції України та ст. 8 КПК України, відповідно до якого не допускається тлумачення закону, яке б несправедливо обмежувало права і свободи людини та безпідставно розширювало повноваження органів державної влади.

Частиною 1 ст.116 КПК України передбачено, що строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту, однак з відбитку календарного штемпеля на конверті, в якому знаходилось клопотання вбачається, що клопотання відправлено - 20.04.2021 року.

Будь-яких доказів на підтвердження факту подання клопотання в строк, визначений КПК України, дізнавачем надано не було.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем пропущено строк на звернення до слідчого судді з даним клопотанням, а питання про його поновлення слідчим не ставилось.

У свою чергу, відповідно до вимог п. 18 ст. 3 КПК України, слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Тобто, за змістом вказаної норми однією з головних функцій слідчого судді є насамперед здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.

Статтею 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження визначено забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Дізнавач у судове засідання не з`явився та доказів на підтвердження подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, всупереч вимогам ст. 22 КПК України, не надавав.

Відповідно до ч.1 ст.40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 22, 98, 100, 114, 168, 169, 171, 173, 237, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000081, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1