Справа № 305/1840/20
Номер провадження 1-м/305/6/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство Юстиції України звернулося до Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого відбування покарання, призначеного вироком Верховного Суду Республіки Карелія від 30.12.2014.

Клопотання мотивовано тим, що 24 квітня 2017 року наказом Міністерства юстиції України № 1370/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінально процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 27.01.2020 №06-6741/20, з урахуванням додаткової інформації від 08.09.2020 за № 06-101778/20.

ОСОБА_4 засуджено вироком Верховного Суду Республіки Карелія від 30.12.2014 до покарання у вигляді 15 років позбавлення волі (копія вироку додається) за вчинення злочину, передбаченого пунктом "ж" частини другої статті 105 (вбивство) Кримінального кодексу Російської Федерації (текст статті додається), що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 перебуває у ФКУ "Виправна колонія №9" УФСВП Росії по Республіці Карелія; кінець строку відбуття покарання 05.09.2028.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 (копія паспорту громадянина України додається).

Згідно з вироком Верховного Суду Республіки Карелія від 30.12.2014 засуджений ОСОБА_4 повинен відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 1 000 000 руб. та на користь федерального бюджету процесуальні витрати в розмірі 12 242 руб. 60 коп.

Згідно з довідкою бухгалтерії ФКУ "Виправна колонія № 9" УФСВП Росії по Республіці Карелія утримання з ОСОБА_4 не проводилисься (довідка додається).

Засуджений ОСОБА_4 зобов`язався сплатити кошти за вироком російського суду (заява засудженого додається).

Відповідно до вимог частини третьої статті 609 Кримінального процесуального кодексу України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 610 Кримінального процесуального кодексу України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України. юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини шостої статті 610 Кримінального процесуального кодексу України при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, заявник - Міністерство юстиції України, у клопотанні просить суд визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Верховного Суду республіки Карелія від 30.12.2014; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Верховного Суду республіки Карелія від 30.12.2014; вирішити питання про виконання вироку Верховного Суду республіки Карелія від 30.12.2014 та ухвали Верховного Суду Російської Федерації від 02.04.2015 в частині відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та процесуальних витрат.

Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави щодо ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України до передачі засудженого в Україну, у зв`язку з чим, забезпечити присутність цієї особи в судовому засіданні держави виконання вироку згідно з Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року, є неможливим.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання, зазначивши, що воно є обґрунтованим та відповідає вимогам закону, з наведених підстав висловив думку про необхідність приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглядати справу за його відсутності.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.

Статтею 11 цієї Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а)повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів. Якщо процедура заміни вироку здійснюється після передачі засудженої особи, держава виконання вироку тримає цю особу під вартою або іншим чином забезпечує її присутність у державі виконання вироку до закінчення цієї процедури.

Виходячи з положень ст. 10 Конвенції Про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, в разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, аніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим аніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, аніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Відповідно до частини 1 ст. 7 Кримінального Кодексу України, громадяни України, які вчинили злочини за межами своєї держави, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, при цьому суд, як це зазначено у ч.3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 , є громадянином України, останнє відоме місце його проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 висловив бажання бути переведеним в Україну, що підтверджується його письмовою заявою (додається до клопотання).

З наданого вироку Верховного Суду Республіки Карелія від 30.12.2014 вбачається, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, дії його кваліфіковано за пунктом "ж" частини 2 статті 105 (вбивство) Кримінального кодексу Російської Федерації (текст статті додається), йому призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму без обмеження волі.

Вирішуючи питання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22.09.1995р., та норм Кримінального кодексу України.

Визначаючи статтю закону України про кримінальну відповідальність, якою передбачена відповідальність за кримінальний злочин, вчинений засудженим, суд виходить з того, що ОСОБА_4 , як встановлено вироком суду РФ, вчинив вбивство, тобто умисне спричинення смерті іншій людині, вчинене групою осіб (п."ж" ч.2 ст.105 КК РФ).

Пункт 12 частини 2 статті 115 КК України передбачає кримінальну відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Таким чином, на момент вчинення інкримінованого злочину, відповідно до Кримінального кодексу України, дії ОСОБА_4 , належить кваліфікувати за пунктом 12 частини 2 статті 115 КК України, де передбачено покарання на строк від 10 до 15 років позбавлення волі або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому п.6 частини другої цієї .

Строк відбуття покарання слід рахувати з 06 вересня 2013 року.

Визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України і належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі.

Поряд з цим, Міністерство юстиції України звернулося також з клопотанням про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову, що згідно ч.6 ст. 610 КПК України вирішується судом при розгляді питання про виконання покарання.

Відповідно до ч.8 ст.602 КПК України вирішення питання про визнання та виконання вироку суду іноземної держави у частині цивільного позову вирішується в порядку передбаченому Цивільним процесуальним кодексом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані зокрема, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків.

Відповідно до положень ч.ч. 6-8 ст. 395 ЦПК України, розглянувши подані документи та надані пояснення суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання. Якщо рішення виконувалося, то суд визначає в якій частині чи з якого часу воно підлягає виконанню. Якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд який розглядає клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Вироком Верховного Суду Республіка Карелія від 30 грудня 2014 року, з ОСОБА_4 стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 1 000 000 рублів та на користь федерального бюджету процесуальні витрати в розмірі 12242 руб. 40 коп.

Відповідно до довідки бухгалтерії, ФКУ "Виправна колонія № 9" УФСВП Росії по Республіці Карелія в установі знаходяться виконавчі листи про стягнення з засудженого ОСОБА_4 вищезазначених коштів, за якими утримання не проводяться, у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_4 не працевлаштований, інших доходів не має (довідка додається).

Засуджений ОСОБА_4 зобов`язався сплатити кошти за вироком російського суду (заява засудженого додається). Отже, наявні підстави для надання дозволу на примусове виконання вироку іноземного суду в частині цивільного позову та процесуальних витрат, який підлягає виконанню.

Станом на 23.02.2021 офіційний курс гривні до російського рубля становить 1 російський рубль - 0,37244 гривень. Таким чином, із засудженого ОСОБА_4 слід стягнути:

- на користь потерпілого ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди 1000000 рублів, що відповідно до офіційного курсу гривні до російського рубля станом на 23.02.2021 складає 37244 гривні;

- на користь федерального бюджету процесуальні витрати, пов`язані з виплатами потерпілому ОСОБА_5 суму 12242 руб. 60 коп., що відповідно до офіційного курсу гривні до російського рубля станом на 23.02.2021 складає 4 559.41 гривні ;

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 9-11 Конвенції Про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 372, 602, 606, 609, 610 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України, щодо громадянина України, ОСОБА_4 задовольнити.

Привести вирок Верховного Суду Республіки Карелія від 30.12.2014 року та ухвали Верховного Суду Російської Федерації від 02.04.2015 року, відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення злочину, передбаченого пунктом "ж" ч.2 ст. 105 КК Російської Федерації у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 засудженим за пунктом 12 частини 2 статті 115 КК України до 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з 06 вересня 2013 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Надати дозвіл на виконання вироку Верховного Суду Республіки Карелія від 30 грудня 2014 року та ухвали Верховного Суду Російської Федерації від 02 квітня 2015 року року у відношенні засудженого ОСОБА_4 в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди та процесуальних витрат.

Визначити, що з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню сума 37244 (тридцять сім тисяч двісті сорок чотири) гривні, що відповідно до офіційного курсу гривні до російського рубля, станом на 23.02.2021, складає 1000000 (один мільйон) рублів; на користь федерального бюджету процесуальні витрати, пов`язані з виплатами потерпілому ОСОБА_5 в розмірі 12242 руб. 60 коп., що відповідно до офіційного курсу гривні до російського рубля станом на 23.02.2021 складає 4 559.41 гривні.
Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України для подальшого інформування держави винесення вироку та Державній пенітенціарній службі України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом семи днів з моменту проголошення, а Міністерством юстиції України та засудженим ОСОБА_4 , в той же строк, з моменту отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_1