ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/409/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/795/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2020 року відносно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого:
1) 05.01.1998 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141 до покарання у вигляді позбавлення волі 1 рік;
2) 08.12.1998 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна;
3) 10.12.2002 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 187 К України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі;
4) 15.03.2010 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;
5) 18.08.2017 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано з 23.07.2015 до 20.06.2017 із співвідношення одному дню тримання під вартою відповідають два дні позбавлення волі, звільнився з Харківського СІЗО 25.08.2017, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
Визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.3 ст. 186, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання:
-за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, остаточно призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з моменту його затримання за ухвалою слідчого судді, тобто з 13.12.2019 року.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, залишено без змін.
Згідно вироку ОСОБА_7 12.12.2019 року близько 18 години 50 хвилин прийшов до квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає раніше йому не знайома ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та постукав у двері квартири АДРЕСА_3 . ОСОБА_8 відчинила вхідні двері в зазначену квартиру, після чого ОСОБА_7 , попри її супротив, зайшов до вказаної квартири, при цьому відштовхнувши ОСОБА_8 , після чого зайшов в кімнату, де реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, діючи відкрито, ОСОБА_7 схопив мобільний телефон марки Assistant AS-5433 в корпусі золотого кольору разом зарядним пристроєм, який лежав на тумбочці, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса № 28478 від 24.12.2019 складає 1200 гривень 00 копійок, продовжуючи свій злочинні дії, ОСОБА_7 зайшов на кухню, де відкрито з крючка на стіні зняв сумку чорного кольору, яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, після чого ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії зайшов до коридору, де з вішалки відкрито заволодів чоловічою курткою зеленого кольору розміру "L", вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса № 28478 від 24.12.2019 встановити не виявилось можливим та з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1200 гривень 00 копійок.
08.12.2019 року приблизно о 15 годині 15 хвилин ОСОБА_7 , прийшов до квартири АДРЕСА_4 , де мешкає раніше йому малознайомий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Постукавши у двері, вказаної квартири і дочекавшись, коли ОСОБА_9 відчинить йому двері, у ОСОБА_7 , виник умисел направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи при цьому корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна та подальшого обертання його на власну користь, ОСОБА_7 , діючи повторно, відштовхнув ОСОБА_9 , тим самим подолавши його супротив, зайшов середину квартири, а потім в одну з кімнат, де схопив куртку, яка належить ОСОБА_9 , всередині якої знаходились грошові кошти в сумі 1000 грн.
Після чого, ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1000 грн
12.12.2019 року приблизно о 03 год. 20 хв., ОСОБА_7 прийшов до приміщення кафе швидкого харчування, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 .
Перебуваючи у приміщення вказаного кафе, ОСОБА_7 побачив на прилавку мобільний телефон марки «Huawei Y6», який належить ОСОБА_10 , вартістю відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи № 28500 від 23.12.2019 року 2819,06 грн. Після чого, у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись у тому, що його дії не будуть помічені власником, взяв вказаний мобільний та поклав його до кишені куртки, в якій він знаходився.
В подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення - злочину втік, обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 2819 грн. 06
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене йому вироком суду покарання.
В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що суд апеляційної інстанції має врахувати у якості обставин, що пом`якшують покарання його щире каяття, допомогу у розкритті даних кримінальних правопорушень.
Також просить зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення за правилами ч.5ст. 72 КК України в редакції 26.11.2015 року.
Прокурор від поданої апеляційної скарги відмовився.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_11 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, згідно з положеннямист. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимогист. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Названі вимоги судом першої інстанції дотримані.
Так призначаючи ОСОБА_7 покарання судом враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким, досліджено дані про особу обвинуваченого та встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, не працює.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття.
Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлені.
За таких обставин висновок суду необхідності ізоляції ОСОБА_7 , від суспільства та призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі є обґрунтованим.
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на необхідність врахування у якості обставини, що пом`якшує покарання його сприяння розкриттю злочину колегія суддів вважає безпідставним, оскільки матеріали провадження не свідчать про наявність інших обставин, що пом`якшують покарання, окрім тієї, що встановив суд (щирого каяття).
Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду.
З урахуванням вище наведеного, на думку колегії суддів, покарання, призначене судом першої інстанції, є співрозмірним протиправному діянню ОСОБА_7 необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважитися явно несправедливим в наслідок суворості, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.
Вимога апеляційної скарги щодо зарахування йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст. 72 КК України в редакції 26.11.2015 року також є безпідставною, оскільки відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Оскільки злочин ОСОБА_7 вчинено після 20.06.2017 року дія Закону №838-VIII від 26.11.2015 року на нього не поширюється.
Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий

Судді