Дата документу 18.02.2021
Справа № 334/7136/20
Провадження № 1-кс/334/361/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізької області ОСОБА_2 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ :

Слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізької області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням, погодженим прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що У провадженні слідчого відділення Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003159 від 03 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.02.2021 приблизно о 19:57 до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області зі служби "102" від гр. ОСОБА_4 надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , розташований зал з незаконними ігровими автоматами.

13.02.2021 вказане повідомлення зареєстровано у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області під №4084.

У зв`язку з вище викладеним, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також у зв`язку з невідкладністю та першочерговістю проведення слідчих дій, без ухвали слідчого судді, 14.02.2021 в період часу з 00 год. 04 хв. по 06 год. 10 хв. було здійснено огляд володіння особи (місця події), а саме приміщення яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході огляду виявлено та вилучено:

-Ігровий автомат Richelien с/н НОМЕР_1 , який опечатано паперовими бирками;

-Зошит з чорновими записами, який упаковано в спец пакет №SUD7057672;

-Відеосервер с/н2e022d2paeqxl48,який упаковано до картонної коробки з пояснювальним написом;

-Системний блок, який упаковано до поліетиленового пакету з пояснювальними бирками;

-Ключ від вхідних дверей до приміщення, який упаковано до сейф пакету №SUD7057666;

Крім того, в ході проведеного огляду місця події в присутності понятих та з використанням відеофіксації було зафіксовано що вилучений гральний автомат в приміщенні був увімкненений та знаходився у справному стані.

В ході досудового розслідування допитано в якості свідка заявника ОСОБА_4 , який показав, що 13.02.2021 року приблизно о 19:55 він знаходився поруч з будинком АДРЕСА_1 де зателефонував на лінію «102» та повідомив, що за вказаною вище адресою розташований незаконний зал з ігровими автоматами. Після цього на місце події прибули співробітники поліції, сумісно з якими останній постукав у двері приміщення за вказаною адресою. Двері відчинив охоронець та останні пройшли до приміщення. Так, у вказаному приміщенні розташовувалось 6 ігрових автоматів та стіл для гри у «рулетку». Також останній пояснив що до цього дня він працював охоронцем у вказаному закладі близько одного місяця. Графік його роботи був одна доба через дві. Оплата була по 600 гривень за добу.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 показав, що 13.02.2021 року приблизно о 19:00 він знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , де вирішив пограти у азартні ігри. Для цього останній постукав двері до приміщення за вказаною адресою та його пропустили у середину. Зайшовши, останній побачив близько 6-ти гральних автоматів та стіл для гри у «рулетку», після цього заплативши кошти адміністратору почав грати. Однак, через деякий час до закладу зайшли працівники поліції та повідомили що гральний зал є нелегальним.

Допитані в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали аналогічні покази, що і ОСОБА_5 .

Опитана ОСОБА_8 пояснила, що у вказаному гральному закладі з адресою: АДРЕСА_1 остання працює адміністратором. В її обов`язки входить ведення та облік грошових коштів, робота з клієнтами закладу та організація його роботи. Її роботодавцем є чоловік на ім`я ОСОБА_9 , якого остання зможе впізнати, однак інші данні його їй невідомі.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що нежиле приміщення І підвалу літ А-3, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності на 73/200 належить гр. ОСОБА_10 , на 73/200 належить гр. ОСОБА_11 та на 73/200 належить гр. ОСОБА_12 .
Вказані речі є речовими доказами, тобто матеріальним об`єктом, який містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також основні законодавчі приписи, які мають значення для з`ясування змісту диспозиції ст. 203-2 КК України, містяться в Законі України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 р. При кваліфікації цього злочину важливо враховувати, що законодавчі визначення грального бізнесу та азартної гри викладені по-новому Законом України від 19 травня 2011 р. № 3383-УІ (ГУ. - 2011. - 11 черв. (№ 106)).

Із законодавчого визначення грального бізнесу слідує, що він може виражатися в трьох видах діяльності, пов`язаної з:

1) організації азартних ігор, 2) їх проведенням, 3)наданням можливості доступу до таких ігор. Це означає, що суб`єкт злочину може здійснювати відразу всі зазначені види або декілька з них, або лише один вид. наприклад, гральний бізнес може виражатися у створенні грального залу з ігровими автоматами і проведенням в ньому азартних ігор або лише у створенні гральних залів з ігровими автоматами та наступному їх продажу іншим суб`єктам, які будуть проводити там азартні ігри.

Отже, діяльність з надання можливості доступу до азартних ігор це діяльність осіб, що виконують функції операторів грального закладу; забезпечення обмеженого доступу громадян до його приміщення; розмін гравцям грошей; надання допомоги у прийнятті ставок, а також видачі грошових виграшів переможцям азартних ігор тощо.

Таким чином, підсумовуючи викладене слід зробити висновок: діяння, як ознака об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 203-2 КК «Зайняття гральним бізнесом» полягає у діяльності пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера.

Конкретні способи вчинення злочину, передбаченого ст. 203-2 КК України, можуть бути різними, але усі вони полягають у організації грального бізнесу та забезпеченні його функціонування.

Слідчий вважає, що речі, які були вилучені в ході проведення огляду місця події, мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може зберігати на собі сліди скоєного кримінального правопорушення (злочину) або нести у собі відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, а тому на вилучене майно необхідно накласти арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

03.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 203-2 КК України (кримінальне провадження №0003159).

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2021 року клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про обшук у приватному володінні, винесене в кримінальному провадженні №0003159 від 02.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, залишено без задоволення.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим ОСОБА_2 не доведено обставини про вчинення кримінального правопорушення та існування сукупності підстав вважати, що зазначене майно є доказом злочину та підлягає конфіскації.

На підставі ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено, що без арешту вказаного майна не можливо проведення слідчих дій, а також не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що є правові підстави для такого арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволені клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1