Справа № 367/5346/17 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/293/2021 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000992 від 17.04.2017 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2020 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, громадянина України, маючого вищу освіту, розлученого, не працевлаштованого, військовозобов`язаного, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 02.04.2019 Ірпінським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років,
засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;
на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 02.04.2019 остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 8 років позбавлення волі;

зараховано ОСОБА_9 в строк відбутого покарання час затримання з 17.04.2017 по 19.04.2017 включно та термін знаходження під вартою з 31.07.2018 за вироком Ірпінського міського суду Київської обл. від 02.04.2019.

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 16 квітня 2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи на ділянці проїжджої частини, поблизу будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, які виникли під час словесного конфлікту з ОСОБА_10 , не маючи будь-яких підстав для вжиття заходів необхідної оборони, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій та свідомо допускаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, використовуючи лезо ножа, наніс один удар в ділянку живота ОСОБА_10 , чим завдав останньому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Після вчинення злочину, ОСОБА_9 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчиненого діяння, з місця вчинення злочину зник.

В апеляційній скарзі захисник указав, що стороною обвинувачення вина ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині не доведена, досліджені докази судом першої інстанції не дають підстав однозначно, поза розумним сумнівом стверджувати, що обвинувачений заподіяв потерпілому ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження. Так, апелянтом зазначено про те, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги лише показання потерпілого та його дружини, та відкинуто показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які свідчать на користь обвинуваченого. Зауважив, що момент нанесення удару ножем не бачили ані потерпілий, ані свідок ОСОБА_13 . Поряд з цим захисник зазначив, що обвинувачений на місці події отримав дві колото-різані рани правої ноги та різані рани пальців обох рук, що стверджується висновком судово-медичного експерта № 80 від 10.05.2017 та був змушений захищатися від бійцівської собаки. Зауважив, що як вбачається з наданих показань обвинуваченим в суді першої інстанції, останній показав, що він тікав не з місця злочину, а від агресивної собаки, яку на нього нацькувала дружина потерпілого ОСОБА_13 . Також останній стверджував, що він не втікав з місця події, а пішов, оскільки мав колото-різані ножові порання пальців рук та ноги. Захисник зазначив, що про відсутність наміру обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить той факт, що останній не знищив свій одяг зі слідами крові та не викинув ніж, який забрав з місця події. Разом з цим, захисник також звернув увагу на характеризуючі дані особи обвинуваченого, який на момент вчинення злочину не мав судимостей, до адміністративної відповідальності не притягався, мав позитивну характеристику за місцем проживання, а також має на утриманні матір пенсійного віку, з самого початку воєнного конфлікту на сході України був волонтером. Просив вирок скасувати та виправдати ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах, а саме, показаннях потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , висновках судово медичних експертиз № 90 від 22.05.2017р. та №80 від 16.05.2017р., протоколах проведення слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_13 та за участю потерпілого ОСОБА_10 з відеозаписами проведення вказаних слідчих експериментів, протоколом обшуку від 17.04.2017р., висновками судово імунологічних експертиз, протоколах пред`явлення особи для впізнання, та інших доказах, досліджених в судовому засіданні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції за ч.1 ст. 121 КК України вірно кваліфіковані як умисні дії, які виразились в нанесенні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

Так, з показань потерпілого ОСОБА_10 вбачається, що в квітні 2017 року (точної дати не пам`ятає), близько 21 год. 00 хв. він стояв біля хвіртки будинку по АДРЕСА_3 , в якому проживав із дружиною, яка тримала на повідку собаку породи «пітбуль». Поруч з ними стояла коляска з їх дитиною, та стояв його (потерпілого) знайомий ОСОБА_15 . Напроти, біля магазину, стояло троє чоловіків, які спілкувались між собою. Один із цих трьох чоловіків намагався втрутитися в розмову між ним (потерпілим), його дружиною ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Це був обвинувачений ОСОБА_9 . Вони сказали ОСОБА_18 , щоб він заспокоївся. Через деякий час приїхав автомобіль таксі і ОСОБА_19 поїхав. Після цього, до нього і його дружини підійшов обвинувачений, який був п`яний та став виражати якісь претензії. Він з дружиною відійшли до хвіртки, де продовжувалася суперечка на підвищених тонах, а дружина намагалась завезти коляску з дитиною додому. Хвіртку відкрив ОСОБА_20 , і коли дружина намагалася пройти із коляскою та собакою, то обвинувачений вдарив рукою по хвіртці, а хвіртка вдарила по колясці. Він штовхнув обвинуваченого в сторону, а у відповідь обвинувачений намагався вдарити його в голову, але він відбив цей удар, після чого обвинувачений наніс йому удар ножем в живіт. ОСОБА_21 почала рватися із повідка та бити лапами обвинуваченого, але не кусала його. ОСОБА_22 намагався втекти, і тоді собака зірвався із повідка, плигнув на обвинуваченого та повалив його на відстані декілька метрів від хвіртки. Він хотів підбігти до собаки, але не зміг цього зробити, оскільки йому стало зле. Після цього підбігла його дружина, схопила собаку та відтягнула його від обвинуваченого. Потім він з дружиною пішов додому, звідки пізніше його забрала карета швидкої медичної допомоги. Також, потерпілий зазначив, що його дружина собаку на обвинуваченого не натравлювала, а собака зірвалася з повідка та підбігла до обвинуваченого і схопила його зубами в області грудей, а обвинувачений почав відбиватися руками від собаки. Чи були якісь предмети в руках обвинуваченого, він повідомити не може, оскільки було темно. Пізніше у собаки виявили дві різані рани на шиї і одну різану рану біля ока.
Вказані показання потерпілого були підтверджені ним під час проведення слідчого експерименту від 08.07.2017р. та підтверджуються висновком експерта №90 від 22.05.2017 року, згідно якого, відповідно до даних медичної документації, у гр. ОСОБА_10 , 1991 р. н. мало місце проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням печінки та розвитком внутрішньої кровотечі, яке могло утворитись від дії гострого предмету, якій діяв як колюче-ріжучий. Відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння. Згідно наданої документації, звернувся з ушкодженнями 16.04.2017 року. Ушкодження могли утворитись за обставин вказаних свідком ОСОБА_13 .
Як вбачається з показань свідка ОСОБА_13 , потерпілий її колишній чоловік. Ввечері 16.04.2017 року вона із колишнім чоловіком ОСОБА_10 , знайомим ОСОБА_23 та своїм собакою, близько 21 год. 00 хв. стояла біля будинку АДРЕСА_3 . Вони чекали таксі. Навпроти них стояв обвинувачений і ще 3 або 4 чоловіка. Обвинуваченому не сподобалося, що вони спілкуються та він почав пред`являти претензії, на що ОСОБА_10 сказав, що не потрібно звертати на це увагу. ОСОБА_19 через деякий час поїхав на таксі, а до них з ОСОБА_10 підійшов один із знайомих обвинуваченого на ім`я ОСОБА_24 , з яким вони нормально спілкувалися (він виявився їх сусідом). Обвинувачений підійшов до неї та потерпілого і почав розмовляти з потерпілим ОСОБА_10 на підвищених тонах, на що зреагував собака, який почав гавкати. Вона попросила чоловіка відкрити хвіртку та йти додому, а обвинувачений почав погрожував порізати собаку та вбити її. Потерпілий ОСОБА_10 відкрив та тримав хвіртку, щоб вона пройшла із коляскою та собакою на подвір`я, але обвинувачений також почав йти в хвіртку. Обвинувачений вдарив ОСОБА_10 рукою, але останній відбив удар, після чого обвинувачений вдарив потерпілого в живіт іншою рукою і потерпілий схопився руками за живіт (ножа вона не бачила). Потім вона відпустила собаку, яка повалила обвинуваченого на землю. Вона почала кричати і на допомогу вибіг сусід ОСОБА_20 , який схопив коляску. Обвинувачений схопив собаку та бив його. Вона побігла до собаки та почала виривати його із рук обвинуваченого. ОСОБА_21 був весь в крові, а ошийник порваний. Після цього її чоловіка, який був в крові, відвезли до лікарні, а собаку у ветеринарну лікарню, де з ока собаки дістали кусок леза ножа. Ніж у обвинуваченого вона бачила, коли відтягувала від нього собаку.
Вказані показання свідка ОСОБА_13 були підтверджені нею під час проведення слідчого експерименту від 17.04.2017р. та узгоджуються з висновком експерта №80 від 10.05.2017р., відповідно до якого у гр. ОСОБА_9 мали місце рани нижньої третини правого стегна і 1-ІІ пальців лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я (від 6 до 21 доби). Згідно наданої документації, звернувся з ушкодженнями 17.04.2017 року. Через відсутність у медичній документації даних про форму, розміри, морфологічні особливості і точне розташування ушкоджень конкретизувати травмуючі предмети, кількість прикладання травмуючої сили та обставини не представляється можливим. Не виключається отримання ушкоджень за обставин, як зазначає ОСОБА_9 та не виключається отримання ушкоджень ОСОБА_9 за обставин, вказаних свідком ОСОБА_13 .
Колегія суддів звертає увагу, що показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_13 доводиться те, що ініціатором конфлікту був саме обвинувачений, крім того, наведеними вище доказами доводиться та обставина, що спочатку обвинувачений наніс потерпілому удар ножем і лише після цього на нього накинувся собака.

Таким чином вказаними доказами спростовуються доводи захисника обвинуваченого про те, що обвинувачений не мав умислу на заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, а лише захищався від нападу собаки і можливо випадково вдарив потерпілого.

Крім того, як вбачається з протоколу обшуку від 17.04.2017р. та фототаблиці до нього, за адресою проживання обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме, по АДРЕСА_1 виявлено одяг, взуття, постільну білизну та ніж зі зламаним лезом, на яких маються плями бурого кольору.

Відповідно до висновку судової імунологічної експертизи № №19/10-2/35-СЕ/17 від 20.07.2017 року, на наданих на дослідження кепці (об`єкт № 1), куртці (об`єкти №№ 2-7) та кофті (об`єкт № 8) виявлено кров людини. При серологічних дослідженнях слідів крові на кепці (об`єкт № 1), куртці (об`єкти №№ 2-7) та кофті (об`єкти № 8) виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО. Ізогемаглютиніни анти-А і анти-В в об`єктах №№ 1-8 не виявлені. Сліди крові на кепці (об`єкт № 1), камуфляжній куртці (об`єкти №№ 2-7) та кофті (об`єкт № 8) можуть походити від особи (осіб) з групою АВ (IV) ізосерологічної системи АВО. У випадку змішування крові від двох або більше осіб, ними можуть бути особи, в крові яких містяться антигени А і В у різних комбінаціях. Домішки крові від ОСОБА_10 на наданих на дослідження кепці (об`єкт № 1), куртці (об`єкти №№ 2-7) та кофті (об`єкт № 8) не виключаються за умови обов`язкової присутності особи, в крові якої міститься антиген В системи АВ0.

Як вбачається з висновку експерта №19/10-2/32-10-1/395 від 12.07.2017 року, на наданому на дослідження ножі, а саме на клинках, умовно позначених "1", "2" (об`єкти №№ 2,3) виявлено кров людини. Встановлено генетичні ОСОБА_10 крові Бараненка Є.В. (об`єкт № 1) та слідів крові, виявлених на клинках ножа, умовно позначених "1" і "2" (об`єкти №№ 2,3), які наведено в таблиці 1.1 додатку 1. Генетичні ознаки слідів крові, виявленої на клинку ножа, умовно позначеному "1" (об`єкт № 2) є змішаними і містять генетичні ознаки двох осіб, с ОСОБА_10 сутні генетичні ознаки зразка крові Бараненка Є.В. (об`єкт .№ 1) та невстановленої особи чоловічої генетичної статі, генетичні ознаки якої встановлено в слідах крові на клинку ножа, умовно позначеному "2" об`єкт № 3.

Відповідно до висновку експерта №19/10-2/33-СЕ/17 від 20.07.2017 року, на наданих на дослідження фрагменті лінолеуму (об`єкт № 1 ), обшивці стільця (об`єкт № 2), пачці з цигаркою "Winston" (об`єкти №№ 3-6), наволочці зеленого кольору (об`єкти №№ 7-11), підодіяльнику (об`єкти №№ 12-22), простирадлі (об`єкти №№ 23-26), ганчірці, умовно позначеній як "1" (об`єкти №№ 27-38), ганчірці, умовно позначеній як "2" (об`єкти №№ 39-51) та ганчірці (частина тканини) (об`єкти №№ 52-59) виявлено кров. На фрагменті лінолеуму (об`єкт № 1), обшивці стільця (об`єкт № 2) пачці з цигаркою "Winston" (об`єкти №№ 3-6) виявлено кров людини змішану з кров`ю кішки. У зв`язку з вищезазначеним питання групової належності не вирішувалося. На наволочці зеленого кольору (об`єкти №№ 7-9, 11), підодіяльнику (об`єкт №15), ганчірці, умовно позначеній як "2" (об`єкт № 40) та ганчірці (частина тканини) (об`єкти № 52, 55, 56) видова належність крові не встановлена у зв`язку з відсутністю або низькою концентрацією білка. У зв`язку з вищезазначеним питання групової належності не вирішувалося. На наволочці зеленого кольору (об`єкт № 10), підодіяльнику (об`єкти №№ 12-14, 16-22), простирадлі (об`єкти №№ 23-26), ганчірці, умовно позначеній як "1" (об`єкти №№ 27-38), ганчірці, умовно позначеній як "2" (об`єкти №№ 39, 41-51) та ганчірці (частина тканини) (об`єкти №№ 53, 54, 57-59) виявлено кров людини. Сліди крові на ганчірці (ча ОСОБА_10 ) (об`єкт № 58) можуть походити від особи (осіб) з групою А (II) ізосерологічної системи АВО, у тому числі від гр. Бараненка НОМЕР_1 Сліди крові на наволочці зеленого кольору (об`єкт № 10), підодіяльнику (об`єкти №№ 12-14, 16-22), НОМЕР_2 ростирадлі (об`єкти №№ 23-25), ганчірці, умовно позначеній як "1" (об`єкти №№ 31-36) та ганчірці (частина тканини) (об`єкти №№ 53, 59) можуть походити від особи (осіб) з групою AB (IV) ізосерологічної системи АВО. У випадку змішування крові від д ОСОБА_10 осіб, ними можуть бути особи (особа), в крові яких (якої) містяться антигени А і В у різних комбінаціях. Домішки крові від Бараненка Є.В. у об`єктах №№ 10, 12-14, 16-25, 31-36, 53, 59 не виключається за умови обов`язкової присутності особи, в крові якої міститься антиген В системи АВО. Сліди крові на простирадлі (об`єкт № 26), ганчірці, умовно позначеній як "1" (об`єкти №№ 27-30, 37, 38), ганчірці, умовно позначеній як "2" (об`єкти №№ 39, 41-51) та ганчірці (частина тканини) ОСОБА_10 , 57) можуть походити від особи (осіб) з групою крові В (III) системи АВО. Походження; крові в об`єктах №№ 26, 27-30, 37, 38, 39, 41-51 від гр. Бараненка Є.В. виключається.

Таким чином, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно і обґрунтова ОСОБА_9 ку доказам, належним чином перевірив їх у сукупності в ході судового слідства та прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність винуватості Приймака М.М. у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильно кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.121 КК України.
апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків Кагая І. та Гульчака С., які свідчать на користь обвинуваченого є безпідставними.
ОСОБА_25 MsoNormal style='text-align:justify'> Так, в ході апеляційного розгляду судом були прослухані показання свідка Гульчака С. які були ним надані в суді першої інстан ОСОБА_26 х вбачається, що ініціатором конфлікту була дівчина, яка натравила на обвинуваченого собаку і він побачив, як обвинувачений тікає. При цьому свідок Гульчак С. вказував, що за обвинуваченим побігла і дівчина і потерпілий. Потім він побачив, як дівчина з потерпілим повернулись і зайшли в калітку. При цьому будь ОСОБА_20 коджень він на них та на собаці не бачив. Також вказував, що коли дівчина і потерпілий повернулись, то собака ішов на повідку. Потім з калітки вийшов Кагай І. і сказав що треба викликати швидку. Оскільки на момент подій він розмовляв з дружиною по телефону, він не пам`ятає чи був конфлікт між обвинуваченим та потерпілим і не бачив як ОСОБА_25 тілесні ушкодження.
Однак, вказані показання свідка Гульчака С. не ОСОБА_11 ються з іншими доказами по справі, а саме, показаннями потерпілого та свідка Бараненко К.В. щодо обставин подій та суперечать також показанням свідка Кагая І., які були ним н ОСОБА_10 ршої інстанції, та ОСОБА_16 в суді апеляційної інстанції і з яких вбачається, що конфлікт між обвинуваченим Приймаком М.М. та потерпілим Бараненком Є.В. і його дружиною Б ОСОБА_20 К. почався через те, що обвину ОСОБА_16 йшов до калітки, де стояв потерпілий з дружиною та коляскою і собака почала на н ОСОБА_22 ти. Також свідо ОСОБА_16 казував, що в ході конфлікту Б ОСОБА_10 чала натравлювати на обвинуваченого собаку та потрохи спускати повідок. ОСОБА_27 ак М. почав тікати, Бараненко К. із собакою побігла за ним, а Бараненко Є.В. (потерпілий) залишився стояти біля калітки. Приблизно через 10 хвилин Баранеко К. повернулась із собакою на руках, собака була в крові.

Отже суд першої інстанції обгрунтовано поставився до показань вказаних свідків критично та не взяв їх до уваги, оскільки вказані свідки є знайомими обвинуваченого і їх показання свідчать про намагання надати свідчення на користь обвинуваченого.

ОСОБА_11

Разом ОСОБА_10 ія суддів звертає ОСОБА_13 азаннями свідка Кагая І. спростовуються доводи обвинуваченого про те, що коли за ним побіг собака, то потерпілий Бараненко Є.В. та його дружина Бараненко К.В. побігли за ним, і що саме коли його наздогнав собака і він намагався він нього захиститись за допомогою ножа він міг у цей час випадково нанести потерпілому удар ножем.
Перевіряючи правильність призначеного обвинуваченому покарання колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при призначенні покарання Приймаку М.М. повністю дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, також враховано відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин та вірно призначив йому покарання за ч.1 ст.121 КК України та остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів), яке за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого.

Разом з ОСОБА_9 за можливе в порядку ч.2 ст. 404 КПК України змінити вирок Ірп ОСОБА_9 кого суду Київської області від 30.07.2020 щодо Приймака Максима Михайловича в частині зарахування строку попереднього ув`язнення та зарахувати Приймаку М.М. в строк відбутого покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2020року попереднє ув`язнення з 17.04.2017р. по 19.04.2017р. та з 31.08.2018р. по 04.08.2021р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі Закону України №838 від 26.11.2015р.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого Приймака М.М. адвоката Уманця С.Г. залишити без задоволення.

вирок Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2020 щодо Приймака М ОСОБА_9 ти в частині зарахування строку попереднього ув`язнення.

Приймаку Максиму Михайловичу в строк відбутого покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2020року зарахувати попереднє ув`язнення з 17.04.2017р. по 19.04.2017р. та з 31.08.2018р. по 04.08.2021р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення

ОСОБА_9 rmal style='text-align:justify;text-indent:42.55pt'>В решті вирок Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2020 щодо Приймака Максима Михайловича залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ormal align=center style='text-align:cen ОСОБА_4 >
Свінціцька О.П. Ігнатюк О.В. Рудніченко О.М.