Справа № 646/2750/18
№ провадження 1-кп/646/144/2021
У Х В А Л А
29.03.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши об`єднанні обвинувальні акти у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :
В провадженні судді Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходяться об`єднанні в одне провадження обвинувальні акти відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування даного клопотання послався на те, що встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжуються до тепер.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити його на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

У відповідності до положень ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Суд врахував практику ЄСПЛ, що оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови § 58).

Так ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 в тому числі, обвинувачуються у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Що стосується особистої ситуації обвинуваченого ОСОБА_6 то він раніше неодноразово судимий, йому інкриміноване обвинувачення у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі тяжких, він не має родини, роботи, офіційних джерел доходів, на його утриманні інші особи не знаходяться, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки. При цьому судом враховується наявність у обвинуваченого травми ока і відсутність заборони на його утримання під вартою, а також підтвердження реальності діяльності в якості фізичної особи-підприємця, сплати податків, отримання доходу і його розмір;

Виходячи з викладеного, суд вважає наявними ризики переховування обвинуваченого від суду і можливості вчинення ними нових злочинів.

Враховуючи, що судовий розгляд знаходиться на стадії початку допиту потерпілих і свідків, які відповідно судом не допитані, тому існує і ризик впливу на зазначених осіб.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення Лабіта проти Італії, згідно якої тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суд, враховуючи дані особу обвинуваченого, вважає, що наявні підстави стверджувати наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість вчиненого та відповідно, можливість ухилення від явки до суду з метою уникнення покарання.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

За таких обставин застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку, тому є підстави для задоволення клопотання прокурора. Перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою не виходить за межі розумного строку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 176-178, 181, 182, 193-194, 196, 314-317, 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів тобто по 27 травня 2021 року, включно.

У задоволенні клопотання захисника, про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала, в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1