В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0008592 від 14 жовтня 2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, розлученого, який має двох малолітніх дітей, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Судом встановлено наступне.

14.10.2019 року приблизно о 00 годині 05 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_3 під час словесного конфлікту з ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на нанесення їй тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи їх наслідки, з мотивів особистого неприязного відношення до ОСОБА_6 наніс останній множинні удари руками в область обличчя.

Згідно висновку експерта № 042/1576-2020 від 04.11.2020 року, при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені наступні тілесні ушкодження:

- 12 синців в ділянці чола справа, в лівій підочній ділянці з розповсюдженням на вилицеву ділянку, на правій щоці, в ділянці підборіддя зліва, на червоній каймі нижньої губи справа, в правій потиличній ділянці, на передній поверхні правого стегна в середній третині, на переднє-зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, на зовнішній поверхні правого стегна в середній третині та в нижній третині, на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині;

-крововилив на слизовій оболонці верхньої губи відповідно 4-му зубу верхньої щелепи зліва;

-рана на слизовій оболонці нижньої губи відповідно 3-му зубу нижньої щелепи справа;

Вивчена медична документація свідчить про відсутність явищ небезпечних для життя після спричинення вказаних тілесних ушкоджень. За таких обставин є підстави стверджувати, що виявлені тілесні ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш, ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно до п.п. 4.6, 4.7 та 2.3.3 «Правил».

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що дійсно 14.10.2019 року в нічний час він повернувся до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та мав намір поговорити зі своєю дружиною, з приводу майбутнього спільного проживання, також він додав, що того дня напередодні вживав алкогольні напої. Під час розмови між ними зав`язалася словесна перепалка, в ході якої його дружина нанесла йому один удар по обличчю, а він з метою самозахисту почав захищатися та відмахуватися від дружини, при цьому, можливо, декілька разів міг нанести їй декілька ударів, проте навмисно бити її не хотів. Після завершення конфлікту дружина викликала самостійно швидку допомогу, а він покинув квартиру.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що вона разом з обвинуваченим та двома дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 . приблизно з 2014 року у них з чоловіком регулярно відбувалися конфлікту, під час яких він наносив їй тілесні ушкодження, однак вона намагалася зберегти сім`ю. 14.10.2019 року приблизно о 01 годині 00 хвилин через регулярне вживання наркотичних засобів обвинувачений побив її, а саме бив руками і ногами, бив руками по обличчю, тримаючи за волосся, штовхав її, розірвав внутрішню частину нижньої губи. Внаслідок побиття вона отримала значні тілесні ушкодження. Також ОСОБА_6 додала, що обвинувачений не приймає участі у вихованні їх спільних двох дітей, не утримує їх матеріально, неодноразово застосовував до неї фізичне насильство в присутності дітей та до самих дітей. У цей раз обвинувачений також побив її в присутності дітей, які плакали та кричали.

Крім того, в судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.10.2019 року, згідно якого потерпіла зазначає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинив їй тілесні ушкодження, що мало місце за адресою: АДРЕСА_1 . Заявниця буде проходити судово-медичну експертизу.

Крім того, з протоколу проведення слідчого експерименту від 21.10.2019 року вбачається, що всі учасники слідчого експерименту зібралися за адресою: АДРЕСА_3 . Так, потерпіла ОСОБА_6 показала, що 13.10.2019 року близько 23 години 00 хвилин вона перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , в той момент додому повернувся її чоловік ОСОБА_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно. Між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 схопив ОСОБА_6 лівою рукою за волосся та почав тягати кімнатою. Внаслідок цих дій, він вирвав з її голови декілька пасм волосся, крім того бив її головою об підлогу, від чого у ОСОБА_6 залишилися гуля на голові, після чого сів колінами зверху на неї, став наносити удари обома руками по тілу. Потім ОСОБА_3 наносив удари по голові, від яких ОСОБА_6 отримала значні синці та садни по всьому обличчю. Також внаслідок удару кулаком правої руки в обличчя була розбита нижня губа.

Крім того, з картки виїзду швидкої медичної допомоги № 2078/Б від 17.09.2020 року вбачається, що 13.10.2019 року був здійснений виїзд бригад екстреної (швидкої) допомоги до ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході огляду у ОСОБА_6 , були виявлені наступні пошкодження: забій голови з правого боку, рана нижньої губи з нерівними краями розміром 0,7х2,5 см, незначна кровотеча.

Згідно висновку експерта № 042-1576-2020 від 16.10.2020 року 04.11.2020 року вбачається, що дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідчать про те, що на момент звернення за медичною допомогою 14.10.2019 року, мали місце тілесні ушкодження: а) 12 синців в ділянці чола справа, в лівій підочній ділянці з розповсюдженням на вилицеву ділянку, на правій щоці, в ділянці підборіддя зліва, на червоній каймі нижньої губи справа, в правій потиличній ділянці, на передній поверхні правого стегна в середній третині, на переднє-зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, на зовнішній поверхні правого стегна в середній третині та в нижній третині, на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині; б) крововилив на слизовій оболонці верхньої губи відповідно 4-му зубу верхньої щелепи зліва; в) рана на слизовій оболонці нижньої губи відповідно 3-му зубу нижньої щелепи справа. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони тринадцятикратною травмуючою дією тупого(их) предмету(тів), характерні особливості травмуючої поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, могли утворитись в термін, вказаний в постанові, тобто, 14.10.2019 року, не виключено у спосіб, на який вказує ОСОБА_6 під час допиту 17.10.2019 року та під час проведення слідчого експерименту 21.10.2019 року за її участю. Таким чином, між подіями 14.10.2019 року та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_6 є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Відповідно до п.п. 4.6 та 2.3.3 «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. а) даних підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менше ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Відповідно до п. п. 4.6 та 2.3.5 «Правил», кожне з вказаних тілесних ушкоджень у п. б) даних підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Виявлені тілесні ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчить про те, що вони утворилися внаслідок травматичної дії тупими предметами, характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразилися, за давністю можуть відповідати вказаному терміну.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Отже, дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, доведена повністю.

У той же час, суд критично ставиться до показань обвинуваченого щодо того, що він не бив, не завдав їй умисно тілесних ушкоджень та це могло статися випадково, оскільки такі показання суперечать іншим доказам у кримінальному провадженні, зокрема показанням потерпілої, які є логічними та послідовними, та не викликають у суду сумнівів у їх достовірності, висновком експерта, згідно якого тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої, могли утворитись 14.10.2019 року, не виключено у спосіб, на який вказує ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту 21.10.2019 року за її участю.

Крім того, доводи обвинуваченого про те, що потерпіла наносила йому удари і він вимушений був захищатися, відмахуючись від неї, внаслідок чого могли бути спричинені потерпілій тілесні ушкодження, не підтверджуються будь-якими доказами, а тому є необґрунтованими.

Враховуючи зазначене, суд вважає показання обвинуваченого в цій частині такими, що направлені на представлення себе у кращому світлі з метою уникнути більш суворого покарання за вчинене.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме його характер та ступінь суспільної небезпеки, те, що вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України є проступком, особу обвинуваченого, який розлучений, має двох малолітніх дітей, не працює, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Також підлягає вирішенню цивільний позов.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України та ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що в частині відшкодування матеріальної шкоди позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з відсутністю доказів, які б підтверджували заявлені позивачем вимоги.

Що стосується моральної шкоди, яку потерпіла ОСОБА_9 просить стягнути з обвинуваченого, то суд керується роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із внесеними змінами, згідно якої, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з тяжкості душевних страждань потерпілих, яких вони зазнали, їх тривалості, можливості відновлення і змін у їх життєвих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Разом з тим, суд враховує вимоги розумності та справедливості, необхідності дотримання норм чинного законодавства щодо їх меж. Тому в частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням їх співмірності та завданих моральних страждань.

Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді двохсот сорока (240) годин громадських робіт

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

У задоволенні цивільного позову про стягнення з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 5000 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: