ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1351/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №326/752/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.п.5, 6 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 12 вересня 2021 року включно.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт за місцем його проживання із застосуванням засобів електронного контролю. Свої вимоги мотивував тим, що прокурором не надано докази існування зазначених ризиків. З моменту вчинення злочинів і до моменту взяття під варту ОСОБА_6 мав можливість переховуватись від слідства, втім не скористався цим, а потерпілі та свідки неодноразово допитувались під час досудового слідства, а тому існування ризику впливу на них відсутнє. Зазначав, що прокурор, звертаючись із клопотаннями про продовження строку дії запобіжного заходу, тим самим, чинить тиск на ОСОБА_6 з метою визнання останнім своєї провини у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Обвинувачений має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, постійний прибуток, з 2004 року зареєстрований як ФОП.

Зазначав про погіршення стану здоров`я обвинуваченого за час перебування в СІЗО.

Прокурор про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про бажання та намір приймати участь в апеляційному розгляді не заявляв. Захисники та обвинувачений не заперечували проти апеляційного розгляду за відсутності прокурора. Отже суд не мав перешкод для апеляційного розгляду провадження.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів вбачається, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.15, п.5,6 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 263 КК.

15 липня 2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під ватою щодо ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 12 вересня 2021 року включно.

Суд, в оскаржуваній ухвалі вказує про існування передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК ризиків.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які віднесено до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, у тому числі й довічно.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_6 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, судовий розгляд на момент апеляційного розгляду у даному кримінальному провадженні триває, потерпілий та свідки судом не допитані. Вказане дає достатні підстави вважати, що існування ризику впливу на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні зберігається й наразі.

Наведені вище обставини у їх сукупності давали суду достатні підстави для висновку, що ризики, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не відпали та не зменшилися, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти цим ризикам.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого на правильність прийнятого судом рішення не впливають і висновків суду не спростовують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Що стосується заперечень захисника про те, що сама по собі тяжкість інкримінованих йому злочинів не є достатньою підставою для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, то колегія суддів зауважує, що підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 стала не лише тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, а сукупність усіх встановлених у даній справі обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

Посилання апелянта на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та наявність позитивних характеристик не є вирішальним при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Разом з тим, будь яких доказів неможливості перебування ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора окрім тих, що досліджені районним судом, апеляційному суду стороною захисту не надано. А від так, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що існують обставини, які унеможливлюють подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Разом з тим, слід зазначити, що суд, при продовженні обвинуваченому строку тримання під вартою не пов`язаний з прокурором єдиною думкою щодо існування певних ризиків. Комплексно проаналізувавши матеріали даного провадження районний суд дійшов висновку, що на даний момент існування саме ризиків, передбачених п.1,3 п.1 ст. 177 КПК є підставою для законного обмеження ОСОБА_6 у його праві на свободу, з такими висновками догоджується й колегія суддів апеляційного суду.
Зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги захисника, вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_6 перебувати на волі.

Отже, колегія суддів, дослідивши всі доводи апеляційної скарги, матеріали провадження, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду від 15 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 16.08.2021 Справа № 326/752/21