Справа № 404/16/20
Номер провадження 1-кп/404/442/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Кропивницький кримінальне провадження №008764 від 19.11.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.

Так, 18.11.2019 року близько 18:30 год. ОСОБА_3 разом з знайомим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували на перехресті вулиць Профінтерна (П. Михайлевича) та Ленінградської у м.Кропивницький, де розмовляли. В цей час між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 виникла сварка, яка була пов`язана з борговими зобов`язаннями, які виникли між ними. В цей час ОСОБА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно та цілеспрямовано, тримаючи в правій руці предмет маючий колючо-ріжучі властивості, наніс вказаним предметом два удари в область шиї зліва та в область правого плеча потерпілого ОСОБА_7 .

В результаті чого ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи №695 від 05.12.2019 року тілесні ушкодження: рана (1) по бокові поверхні шиї зліва з пошкодженням зовнішньої яремної вени, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, яка є небезпечними для життя в момент заподіяння; рана (1) по латеральній поверхні правого плеча з пошкодженням м`язів, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, яка викликала короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України визнав повністю. Показав, що 18.11.2019 року близько 18 год. 00 хв., коли вже була темна пора доби, йдучи додому, він на перехресті вулиць Профінтерна та Ленінградської у м.Кропивницькому зустрів ОСОБА_8 , біля якого зупинився та почав розмову. Через 15-20 хв. до них підійшов потерпілий ОСОБА_7 , з яким у нього виник словесний конфлікт з приводу неповернення останнім йому акумулятора до мобільного телефону. У той час, коли він викидав недопалок від цигарки та розвернувся, він отримав від ОСОБА_7 сильний удар зажатим у правому кулаку мобільним телефоном в область ока, від чого нахилився та захищаючись повернувся до нього спиною. Після чергового четвертого удару, які продовжив наносити йому потерпілий кулаками рук в область голови та потилиці, в той час як він відвернувся від ударів, він дістав з кишені куртки, у якій була невеличка сумка для зберігання ключів, брелок у вигляді розкладного ножа незначного розміру, яким, розвернувшись ліворуч до ОСОБА_7 , наодмаш наніс удар останньому у верхню частину тулуба. Куди був нанесений удар, він не бачив та у конкретне місце він не прицілювався, так як його ліве око було залите кров`ю, від пошкодження, отриманого під час ударів нанесених ОСОБА_7 . Проте ОСОБА_7 не зупинявся та продовжував наносити удари, у зв`язку з чим він наніс ще один удар брелком з ножем наодмаш у верхню частину тулуба ОСОБА_7 , після чого останній відбіг на 3-4 метри та він побачив на куртці потерпілого кров. У подальшому ОСОБА_7 побіг з погрозами додому за сокирою, а він трохи постоявши на місці пригоди, також пішов додому.
Можливості втекти після першого нанесеного ОСОБА_7 удару не було, так як поруч знаходився паркан, простір був обмежений.
При нанесенні удару брелком з ножем він не цілився у шию ОСОБА_7 , в шию перший удар потрапив рикошетом від захисту останнього поставленого рукою, удари наносив у верхню частину тулуба. Брелок з ножем залишився на місці події, так як він розламався від ударів та випав. Чи сильніший від нього ОСОБА_7 за фізичними даними він однозначно стверджувати не може.
У той же час, заявлений потерпілим цивільний позов обвинувачений визнав в частині майнової шкоди, а розмір моральної шкоди той залишив на розсуд суду, але вважає, що останній має бути меншим ніж 50000 грн., як просить потерпілий.
Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_3 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України доводиться зібраними в кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні належними та допустимими доказами, обсяг дослідження яких визначений судом з урахуванням думки учасників судового провадження:
- рапортом, з якого вбачається, що 18.11.2019 року о 18 год. 51 хв. до поліції надійшло повідомлення від працівника швидкої медичної допомоги про надходження повідомлення щодо заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 у виді різаних ран шиї та правого плеча (т.1 а.п.9);
- протоколом огляду місця події від 18.11.2019 року із застосуванням фотозйомки, під час якого оглянуто перехрестя вулиць Белінського та Ленінградської, де виявлено та вилучено сліди речовини бурого кольору на листі, яке оглянуто згідно з протоколом огляду предметів та визнано речовим доказом (т.1 а.п.13-15, 70-71);
- висновками судових біологічних експертиз №106, 107 від 19.12.2019 року та 20.12.2019 року, згідно з яким на наданих на дослідження двох фрагментах листків, куртці, футболці, светрі, спортивних штанах виявлено кров людини, яка належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0, яка може походити від особи (осіб) із відповідною групою крові, у тому числі від потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (т.1 а.п.61-67, т.2 а.п.77-88);
- протоколом огляду місця події від 18.11.2019 року із застосуванням фотозйомки, під час якого оглянуто службове приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Кіровоградської обласної лікарні по АДРЕСА_2 , де, зокрема, виявлено та вилучено одяг потерпілого зі слідами речовини бурого кольору: штани, футболку, светр, кросівки, куртку, які оглянуто згідно з протоколом огляду предметів та визнано речовими доказами (т.1 а.п.16-22, 71-73);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 09.12.2019 року із фототаблицею, згідно з яким потерпілий відтворив те, як він 18.11.2019 року близько 18 год. 30 хв. у м. Кропивницькому наніс ОСОБА_3 удар кулаком в область обличчя, коли обвинувачений відвернувся та закрив обличчя руками, він ззаду наніс ще два удари кулаками в область вух зліва та справа. Після цього ОСОБА_3 , тримаючи ножа в правій руці, наніс ним один удар в область його шиї зліва та у цей час він підставив під удар ліву руку. Далі він замахнувся кулаком правої руки в обличчя, щоб вдарити обвинуваченого, але останній ударив його ножем в праве плече (т.1 а.п.29-34);
- висновком судово-медичного експерта №695 від 05.12.2019 року, відповідно до якого згідно з наданою медичною документацією у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження, які утворилися від двох травматичних впливів: рана (1) по боковій поверхні шиї зліва з пошкодженням зовнішньої яремної вени, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння; рани (1) по латеральній поверхні правого плеча з пошкодженням м`язів, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, яка викликала короткочасний розлад здоров`я, строком понад 6 діб.
У зв`язку з неповнотою морфологічного опису ран (кінців, країв, стінок) конкретно стверджувати про предмет, яким були нанесені ушкодження, неможливо, але наявність раневого каналу в рані по боковій поверхні шиї зліва дозволяє говорити, що вказані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з об`єктом, що мав колюче-ріжучі властивості, та могли утворитися 18.11.2019 року о 18 год. 30 хв.
Положення потерпілого та нападаючого в момент отримання (нанесення) тілесних ушкоджень могло бути самим різноманітним, та змінюватись в процесі отримання (нанесення) ушкоджень. Після нанесення тілесних ушкоджень потерпілий міг переміщатися, кричати, звати на допомогу, чинити будь-які самостійні дії (т.1 а.п.43-44);
- висновком судово-медичного експерта №733/695 від 16.12.2019 року, відповідно до якого локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 при проведенні судово-медичної експертизи №695 від 05.12.2019 року, не суперечить механізму, на який вказав як потерпілий ОСОБА_7 , так і ОСОБА_3 у протоколах проведення слідчих експериментів від 11.12.2019 року (т.1 а.п.47-48);
- висновками судово-медичних експертів №№764, 765 від 26.11.2019 року, згідно з якими за ізосерологічною системою АВ0 відповідно кров ОСОБА_7 та ОСОБА_3 належить до групи Ав (т.1 а.п.51-52, 55-56);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 від 11.12.2019 року з долученою фототаблицею, під час якого ОСОБА_3 , надавши пояснення аналогічним показанням у суді, показав обставини, згідно з якими потерпілий ОСОБА_7 під час конфлікту наніс йому низку ударів кулаком в область обличчя та голови, незважаючи на те, що він ухилявся. Після цього він з метою самозахисту дістав розкладного ножа, яким наніс один удар на відмаш, на який зреагував потерпілий, підставивши ліву руку, від чого ніж по інерції сковзнув по руці, порізавши шию потерпілого зліва. Надалі ОСОБА_7 не зупинився та намагався вдарити його кулаком правої руки, на що він, тримаючи ножа в правій руці, наніс ним удар в область правого плеча потерпілого (т.1 а.п.84-89);
- висновком судово-психіатричного експерта №435 від 10.12.2019 року, який підтверджує осудність ОСОБА_3 у момент вчинення злочину, відсутність в нього психічних захворювань (т.1 а.п.102-103).
Суд, розглядаючи кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст.121 ч.1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину.

Вивчивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_3 офіційно не працює, одружений, має неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом з дитинства, осудний, на обліку в наркологічних закладах не перебуває, однак ОСОБА_3 згідно довідок КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» за №731/29 від 23.03.2015 року та №2887/10 від 27.11.2019 року з 11.03.2015 році знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу органічного розладу особистості та поведінки. Посткомаційний синдром, раніше не судимий.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №435 від 10.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_3 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Згідно висновку органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, встановлено, що виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не буде становити значної небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). З метою його виправлення у майбутньому доцільно застосувати соціально-виховні заходи, направлені на засвоєння конструктивних методів ведення діалогу та вирішення конфліктів, а також розвитку навичок саморегуляції власної поведінки та емоцій.
Обставини, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та вчинення неправомірних дій з боку потерпілого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, наслідки суспільно-небезпечних діянь.

Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його особу, враховуючи те, що останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має дитину, розкаявся у вчиненому, при цьому зваживши на думку сторони обвинувачення, який не наполягав на реальному відбутті покарання обвинуваченим, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 міру покарання в межах санкції ст.121 ч.1 КК України, із застосуванням ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за глибоким переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики злочинів.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з нього - 50000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди та 6830 грн. 36 коп. в рахунок відшкодування останньому матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд приходить до такого висновку.
Вимоги, вказані в цивільному позові ОСОБА_7 про стягнення із обвинуваченого - 6830 грн. 36 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, пов`язаної із необхідністю проходження ним лікування і придбання ліків, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а також стягненням вартості пошкодженого одягу, відповідно до ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1195 ЦК України, ч.4 ст.206 ЦПК України підлягають задоволенню у повному обсязі, так як повністю визнані обвинуваченим, та підтверджуються долученими до позову копіями документів, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення і заподіянні матеріальної шкоди доведена.
Вирішуючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого про стягнення з останнього - 50000 грн. в рахунок відшкодування йому моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, визначення розміру якої обвинувачений ОСОБА_3 фактично залишив на розсуд суду, зазначивши, що вказана суму є завищеною, суд враховує наступне.
Так, згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.
При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що потерпілому ОСОБА_7 дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення та заподіянням йому тяжких тілесних ушкоджень. При цьому було порушено нормальний ритм його життя, він пережив душевні хвилювання та вимушено тривалий час перебував на лікуванні, згідно з показаннями потерпілого він був позбавлений можливості працювати та отримувати дохід.
Проте, зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, із врахуванням принципів розумності і виваженості, суд вважає, що справедливим та доведеним наданими доказами з огляду на всі істотні обставини справи буде часткове задоволення позовних вимог потерпілого, згідно з якими необхідно стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди в розмірі 10000 гривень.
Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 392, 394 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, і призначити йому покарання за ст.121 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 - 6830 грн. 36 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Речові докази:
- фрагменти листя, спортивні штани, куртку, футболку, светр (т.1 а.п.71) знищити;
- кросівки (т.1 а.п.73) повернути потерпілому ОСОБА_7 .

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1