Справа № 521/7203/21
Номер провадження:1-кс/521/2486/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА

Дата і місце постановлення ухвали:
25 травня 2021 року, м. Одеса.
Назва та склад суду, секретар судового засідання:
Малиновський районний суд м. Одеси у складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2
Найменування (номер) кримінального провадження:
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000305 від 02.03.2021 року.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення:
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєї ініціативи воно розглядається:
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся слідчий з клопотанням про арешт майна, яке 22.05.2021 року було виявлено та вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмети ззовні схожі на набої із маркуванням ЛПЗ 7.62х69, 270х64, 60х69, в кількості 57 шт.; предмет ззовні схожий на пістолет із маркуванням «EKOL Alp Cal 9 mm. P.A.K. № НОМЕР_1 » з магазином без набоїв; предмет ззовні схожий на пістолет типу револьвер, із маркуванням «PROFI 3 Cal 4mm. Flobert № НОМЕР_2 » з забороною розпоряджатися та користуватися майном.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів:
З клопотання та наданих матеріалів вбачається, що в період часу з 24.02.2021 року по 01.03.2021 року, невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , проникла до приміщення гаражу та таємно викрала паперові стакани для кави об`ємом 250 мл. в кількості 20000 шт., об`ємом 400 мл. в кількості 12000 шт., два генератори льоду, 300 газових балончиків для виготовлення кондитерських виробів, спричинивши ОСОБА_3 матеріальну шкоду у сумі 55000 грн.

За даним фактом 21.04.2021 року почато досудове розслідування, про що до ЄРДР внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення за №0000206.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався:
У своєму клопотанні слідчий посилається на ч.2 ст. 167 КПК України та на ч.1 ст. 170 КПК України.

При цьому, у клопотанні зазначає, що є достатні підстави вважати, що майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та визнане речовим доказом, тому необхідно накласти арешт на майно.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.1 ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Так, у п.1 ч.2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, а саме накладення арешту з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Тобто підставою для арешту майна, у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів є наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Необхідно зазначити, що посилання на ст. 98 КПК України з обґрунтуванням підстави та відповідним обґрунтуванням необхідності арешту майна, відповідно до п.1 ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні відсутнє, а є лише загальне посилання на те, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Так, у ст. 98 КПК України зазначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, в клопотанні міститься тільки посилання на норми закону та вказано, що майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, проте не зазначається, яким чином вилучене майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ч.3 ст. 185 КК України.

При цьому, необхідно зазначити, що право володіння майном захищено «Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод» з чого можливо зробити висновок, що втручання у це захищене право повинно відповідати певним стандартам та не може здійснюватися лише посиланням на норми закону без відповідного обґрунтування, як цього вимагає п.1 ч.2 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя встановивши, що клопотання про арешт майна подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

У клопотанні сторони обвинувачення не зазначено відповідне обґрунтування для арешту майна, тож воно не відповідає п.1 ч.2 ст. 171 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання про арешт майна повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Крім того, у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Необхідно зазначити, що у Рішенні «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у володіння майном особи, тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу правовідносин, які склалися у цій справі.

Як вже було зазначено вище, положення КПК України передбачають повернення клопотання про арешт майна для усунення недоліків.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З викладеного вбачається, що задля дотримання принципу верховенства права у кримінальному провадженні, необхідно враховувати не лише положення КПК України, а й практику ЄСПЛ.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном державними органами не відповідатиме закону, тож не буде таким, що відповідає принципу верховенства права, так як у клопотанні, відповідно до ст. 171 КПК України не зазначені мета та підстави для накладення арешту.

Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, не є актуальним, так як встановлено, що відповідне втручання не задовольнило вимогу законності.

З викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право суперечитиме загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Висновки суду:
Клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000305 від 02.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження:
Ухвала слідчого судді, відповідно до ст. 309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1