У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року
м. Київ

справа №752/16426/20
провадження №51-1160ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26 серпня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 26 серпня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирокГолосіївського районного суду м. Києва від 26 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_5 - без зміни.
Як установлено судами, 17 червня 2020 року приблизно о 11:30 ОСОБА_5 , перебуваючи в Голосіївському районі м. Києва, неподалік станції метро «Деміївська» КП «Київський метрополітен», на асфальті біля смітника, побачив та підібрав пакет, при візуальному огляді вмісту якого виявив, що там знаходиться одна таблетка та фрагмент таблетки білого кольору, а саме наркотичний засіб - метадон (фенадон). У цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу - метадону (фенадону), для особистого вживання, без мети збуту.
Діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, ОСОБА_5 вказані таблетки - метадон (фенадон) помістив до сумочки чорного кольору, яку у свою чергу помістив до центрального відділення рюкзака чорного кольору, який на той час тримав при собі, чим незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати наркотичний засіб - метадон (фенадон), для особистого вживання, без мети збуту.
Продовжуючи свої злочинні дії щодо незаконного зберігання наркотичного засобу - метадон (фенадон), ОСОБА_5 пішки попрямував на вхід до станції метро «Деміївська» КП «Київський метрополітен».
У подальшому, того ж дня, приблизно о 11:40, ОСОБА_5 , перебуваючи у вестибюлі станції метро «Деміївська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, був зупинений працівником поліції, та на запитання щодо наявності при собі речей та предметів, обіг яких обмежений або заборонений законом, повідомив, що у сумочці чорного кольору, що знаходиться в центральному відділенні рюкзака чорного кольору, який він тримає при собі, знаходиться наркотичний засіб, який він придбав за вищевикладених обставин та зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.
Після того, ОСОБА_5 був запрошений до кімнати поліції, де у присутності двох понятих, з сумочки чорного кольору, що знаходилась в центральному відділенні рюкзака чорного кольору, який останній тримав при собі, було вилучено одну таблетку та один фрагмент таблетки білого кольору, а саме наркотичний засіб - метадон (фенадон).

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисником викладено вимогу про скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального провадження у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, зокрема п.1 ч.2 ст.412 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

На обґрунтування вказаних доводів зазначає про те, що суд апеляційної інстанції: безпідставно дійшов висновку що не було надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 у передбаченому законом порядку було встановлено діагноз «наркоманія» та він потребує лікування від наркоманії в стаціонарних або амбулаторних умовах;

необґрунтовано вказав про те, що довідка №175 від 08 вересня 2020 року, видана лікарем ОСОБА_6 ТОВ «Клініка ім. Гальченка В.В.» про психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів та епізодичне вживання ОСОБА_5 наркотичних засобів, не може бути підставою для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Мотиви Суду
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були про встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи касаційної скарги захисника про те, що суд апеляційної інстанціїнеобґрунтовано вказав, що довідка №175 від 08 вересня 2020 року, видана лікарем ОСОБА_6 ТОВ «Клініка ім. Гальченка В.В.» про психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів та епізодичне вживання ОСОБА_5 наркотичних засобів, не може бути підставою для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності відповідно до ч.4 ст.309 КК України, є безпідставними, оскільки як зазначив в ухвалі апеляційний суд, спростовуючи доводи апеляційної скарги захисника про необхідність звільнення засудженого від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України, засудженому був встановлений діагноз «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, епізодичне вживання» лікарем лікувального закладу ТОВ «Клініка ім. Гальченка В.В.» після проведення медичного огляду, тобто засудженому не встановлювався діагноз "наркоманія" чи "токсикоманія" лікарсько-консультативною комісією наркологічного закладу після проведення медичного обстеження, як це передбачено Порядком проведення медичного огляду та медичного обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами та психотропними речовинами, затвердженим спільним наказом Міністерства охорони здоров`я та Міністерства внутрішніх справи України від 16 червня 1998 року №158/417.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною захисту не було надано доказів у підтвердження того, що ОСОБА_5 у передбаченому законом порядку було встановлено діагноз «наркоманія» та він потребує лікування від наркоманії в стаціонарних або амбулаторних умовах, а вказана довідка, видана лікарем ОСОБА_6 ТОВ «Клініка ім. Гальченка В.В.», не є рішенням лікарсько-консультативної комісії наркологічного закладу і не свідчить про наявність у засудженого ОСОБА_5 такого діагнозу, з чим погоджується суд касаційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог кримінального процесуального закону перевірив усі доводи апеляційної скарги захисника та навів відповідні мотиви на їх спростування, які Суд вважає належно обґрунтованими.
З огляду на викладене, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законута закриття кримінального провадження Суд не вбачає.
Інших доводів, які б свідчили про істотне порушення норм матеріального чи процесуального права, що були б підставами для скасування судових рішень, захисником у касаційній скарзі не наведено.
Вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам статей 370, 419 КПК України.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26 серпня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3