Справа № 344/8191/21
Провадження № 1-кс/344/3276/21
У Х В А Л А
27 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20.05.2021 року скасовано арешту в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000294 від 05.05.2021, накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає заявник, з дружиною та сином, а саме мобільний телефон марки "Meizu" сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки "iPhone" чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 та системний блок чорного кольору із надписом " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Заявник вказує, що не є підозрюваним в рамках кримінального провадження, про арешт майна йому стало відомо, оскільки слідчим вручено йому ухвалу про арешт майна. Майно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Слідчим в даному кримінальному провадженні заявнику повідомлено, що вилучене майно за місцем його проживання, по АДРЕСА_1 , не є знаряддям злочину та будь-якого відношення до розслідуваного злочину в кримінальному провадженні за № 0000294 - не має. Заявник просив скасувати арешт на майно.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав, що в ньому зазначені, вказав, що вилучене в ході обшуку майно не є речовим доказом, заявник не є учасником кримінального провадження, оскільки про підозру йому не повідомлено. Вказав, що оскільки слідчий не заперечує щодо скасування арешту на майно в частині заборони на відчуження, просив скасувати арешт за ухвалою суду частково, в частині скасування заборони на користування майном та передати його на зберігання заявнику.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, вказав, що проти скасування арешту в частині користування майном не заперечує.

20/05/2021 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду з метою забезпечення збереження майна, як речового доказу, накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на мобільний телефон марки «Meizu» сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 та системний блок чорного кольору із надписом «PC Wolf». Мобільний телефон марки «Meizu» сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 та системний блок чорного кольору із надписом «PC Wolf» після проведення слідчих дій направити на зберігання до кімнати речових доказів Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже арешт може бути скасовано у випадку, якщо відповідна особа доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так суб`єкт клопотання не оспорював і не заперечив правових підстав накладення відповідного арешту.

Отже судом раніше встановлено, що арешт на майно накладено обґрунтовано; майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До завершення розгляду кримінального провадження по його суті все ще зберігається необхідність здійснити процесуальні дії з відповідним речовим доказом.

Сторони не надали суду актуального витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, не надано достовірних відомостей щодо стадії кримінального провадження в рамках якого накладено арешт, заявником та його представником не надано відомостей щодо закриття кримінального провадження.

Таким чином перед судом не доведено тієї обставини, що арешт відповідного майна здійснено без правових підстав, не доведено, що необхідність в збереженні речового доказу відпала. Також майно вилучено в ході проведення санкціонованого обшуку,дозвіл на який надано ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12/05/2021.

При цьому арешт речового доказу здійснено саме з метою забезпечення його збереження у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

Також важливо відзначити, що відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором, а не слідчим.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу скаржник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Крім цього до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідження речового доказу судом. Таким чином потреба, з якою було встановлено арешт речового доказу все ще не відпала.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речових доказів.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1