Справа №463/7490/21
Провадження №1-кс/463/4373/21
У Х В А Л А

18 серпня 2021 року м. Львів

Cлідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 14.05.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001571 від 31.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365,ч.3 ст.365 КК України, -

встановив:
Скаржник ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 14.05.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001571 від 31.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365,ч.3 ст.365 КК України. Просить таку скасувати.
Скаргу мотивує тим, що слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001571 від 31.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365,ч.3 ст.365 КК України, розпочатому по факту перевищення влади або службових повноважень 16 грудня 2020 року працівниками Франківського ВП ГУ НП у Львівські області, що супроводжувались діями, які спричинили заявнику ОСОБА_3 тілесні ушкодження. Скаржник ОСОБА_3 вважає, що внаслідок вчинення працівниками поліції кримінального правопорушення їй було спричинено моральну та матеріальну шкоду. У зв`язку із чим звернулася до слідчого ТУ ДБР із заявою від 04.01.2021 року (надійшла на адресу ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, 04.01.2021 року) про визнання її потерпілою. Після неодноразових скасувань слідчими суддями Личаківського районного суду м.Львова, востаннє ухвалою від 29.04.2021 року, слідчим в чергове в порушення вимог ст.55 КПК України 14.05.2021 року відмовлено у визнанні скаржника потерпілим. Скаржник вважає оскаржувану постанову невмотивованою, а наведені в них слідчим обставини необгрунтованими. Зазначені дії слідчого скаржник вважає незаконними, а тому звернулася до суду із скаргою, яку просить задоволити.
Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених в ній. Крім того, звернула увагу слідчого судді щодо спричинення їй тілесних ушкоджень та у зв`язку із цим заподіяння їй відповідної шкоди.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги. До судового засідання скерував на адресу суду матеріали кримінального провадження №0001571 від 31.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365,ч.3 ст.365 КК України.

Заслухавши пояснення скаржника, оглянувши матеріали кримінального провадження №0001571 від 31.12.2020 року, дослідивши матеріали скарги та додані до неї письмові документи, суд вважає, що таку слід задоволити виходячи з наступних підстав.
Згідно з п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до положень ч.ч.1-2 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
У відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.
Разом з цим у відповідності до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
З матеріалів справи та долучених до неї письмових документів судом встановлено, що слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001571 від 31.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365,ч.3 ст.365 КК України, розпочатому по факту перевищення влади або службових повноважень 16 грудня 2020 року працівниками Франківського ВП ГУ НП у Львівські області, що супроводжувались діями, які спричинили заявнику ОСОБА_3 тілесні ушкодження.

Аналізуючи обставини справи на предмет їх обгрунтованості та відповідності положенням ст.55 КПК України, суд приходить до висновку, що слідчим передчасно та без наявності для цього відповідних правових підстав, які були б обґрунтовані відповідними доказами та документами, відмовив ОСОБА_3 у визнанні потерпілою.

Оцінюючи оскаржувану постанову слідчого на предмет їх обгрунтованості та відповідності положенням ст.55 КПК України, суд приходить до висновку, що слідчим зроблено формальне посилання, із зазначенням норм чинного КПК України, на відсутність у матеріалах кримінального провадження даних, які б свідчили про підставність визнання ОСОБА_3 потерпілою.

У зв`язку з цим постанова слідчого підлягає скасуванню із зобов`язанням слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 04.01.2021 року про визнання потерпілим.
Керуючись вимогами статей 55,303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 14.05.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001571 від 31.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365,ч.3 ст.365 КК України задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 14.05.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001571 від 31.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.3 ст.365КК України.

Зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 або іншого слідчого, який входить у групу слідчих у кримінальному провадженні №0001571, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 04.01.2021 року про визнання потерпілою у кримінальному провадженні №0001571 від 31.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365,ч.3 ст.365 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1