Провадження № 1-в/947/171/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2021 року Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням терміну іспитового строку відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджеки м. Миколаїв, громадянки України, раніше не судимої проживаючого згідно вироку за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 20.06.2017 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
В С Т А Н О В И В:

Вироком Київського районного суду м. Одеси, ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Начальник Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням терміну іспитового строку, посилаючись на те, що ОСОБА_4 перебуває на обліку Київського РВ ДУ «Центр пробації» в Одеській області з 28.07.2017 року по теперішній час. З умовами та порядком відбування покарання ознайомлена не була. Відносно ОСОБА_4 Шевченківським управлінням ГУНП у м. Києві порушено кримінальне провадження № 12018-1-0-0100/005804 від 23.05.2018 року за ч.2 ст. 185 КК України, зупинено 28.06.2018 року у зв`язку з розшуком ОСОБА_4 , розшукова справа № 10-567 від 09.07.2018 року.
Строк випробовування закінчився 20 червня 2016 року.
Стаття 62 Конституції України, ч.2 ст. 2 Кримінального кодексу України та ч.1 ст. 17 КПК України визначають, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Прокурор надав суду заяву про слухання справи за його відсутністю, засуджений та представник відділу пробації, завчасно повідомлені про судове засідання, до суду не прибули, клопотань не надали, а тому подання розглянуто відповідно до ст.ст.324, 539 КПК України без їх участі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання слід задовольнити виходячи з такого.
Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. Відповідно до статті 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового терміну один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. Згідно до статті 76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місце проживання, періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_4 за адресою вказаною у вироку суду не проживає, місто знаходження засудженої невідоме, у зв`язку з чим були проведені першочергові розшукові заходи, але результатів вони не дали. Тому, 09.07.2018 року ОСОБА_4 було оголошено у розшук. ОСОБА_4 не було ознайомлено з порядком та умовами відбування іспитового строку та покладеними на неї судом обов`язками.
На підставі аналізу змісту ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст. 78 КК України, можна дійти висновку, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням згідно з наведеними статтями кримінального закону є не вчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому, констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 КПК України, вважається невинуватою.

Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно якої сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27.10.1999 р. у справі №1-15/99).

Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Згідно ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються:1) особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Чинні законодавчі акти не передбачають правових підстав для продовження обліку такого суб`єкта пробації після закінчення іспитового строку.

Таким чином, не вирішення питання стосовно звільнення ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком суду у зв`язку із закінченням іспитового строку може привести до порушення її прав, встановлених Конституцією України.

На підставі вище викладеного, подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку з закінченням іспитового строку підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 62 Конституції України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст.78 КК України, 165 КВК України, суд

У Х В А Л И В :
Подання начальника Київського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Звільнити у зв`язку з закінченням іспитового строку ОСОБА_4 від призначеного їй покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1