Справа № 127/942/21
Провадження № 1-в/127/32/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 15.01.20 21 надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Клопотання мотивоване тим, що на думку засудженого міра покарання, яка йому призначена є занадто суворою, а тому підлягає заміні. Наразі він відбув покарання терміном п`ятнадцять років без порушень. За час відбування покарання зрозумів наслідки вчиненого та став на шлях виправлення. Згідно ст. 49 КК України передбачено строки давності притягнення до кримінальної відповідальності. Так, за особливо тяжкий злочин встановлено строк давності п`ятнадцять років. Відповідно до ст. 80 КК України питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі вирішується судом, якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі замінюється на позбавлення волі. Тому, на думку засудженого йому можливо пом`якшити міру покарання у виді позбавлення волі на строк до двадцяти п`яти років.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в письмовому клопотанні.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 зазначила, що покарання призначене засудженому дійсно є занадто суворим. В національному законодавстві немає порядку заміни даного виду покарання, на що неодноразово звертав увагу Європейський суд з прав людини. Враховуючи конкретні обставини справи, особу засудженого, захисник вважає, що суд може враховуючи в першу чергу не норми національного законодавства, а «Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, яка є на сьогоднішній день, пом`якшити покарання. З огляду на те, що п`ятнадцять років уже є відбутими ОСОБА_4 і жодних порушень за весь час відбування покарання у нього не було, тому захисник вважає за можливим пом`якшити покарання, до двадцяти п`яти років позбавлення волі.
Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що чинним законодавством передбачено лише дві підстави для звільнення особи яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, а саме: помилування та звільнення по хворобі. На даний час в суду відсутні повноваження в порядку виконання вироків здійснювати таку заміну, тому просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого.
Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 , враховуючи думку захисника ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджено 01.12.2006 року вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Згідно ухвали Верховного суду України вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2006 року залишено без змін.
На даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1»

У відповідності до ст. 152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КК України, питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом; якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Положенням ч. 1 ст. 87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно ч. 2 ст. 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Таким чином, нормами Кримінального Кодексу України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.
За даних обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 80, 87 КК України, ст. ст. 152 КВК України, ст. ст. 370, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя: