Справа № 204/5427/21
Провадження № 1-в/204/828/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , лікуючого лікаря ОСОБА_7 , особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 22 березня 2017 року, відносно ОСОБА_3 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 623 від 12 липня 2021 року, зазначено про те, що за міжкомісійний період маячні ідеї буденних відносин, збитку на адресу потерпілого та його жінки зберігали свою значущість для хворого. Були наявні порушення емоційно-вольової сфери (сплощення емоційного резонансу, спалахливість, запальність, дратівливість, емоційна неадекватність) та виражені формальні розлади мислення у вигляді паралогічності, непослідовності, аморфності, які підтверджуються даними патопсихологічного дослідження. Дисимулює хворобливі переживання минулого, що викладені в медичній документації шляхом заперечення. Критичні здібності залишаються грубо порушеними: не розуміє тяжкості скоєного, проявів захворювання, факторів, що провокують загострення. Розуміння необхідності прийому лікування залишається не сформоване. Викладене свідчить про збереження особливої небезпеки хворого для оточуючих. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 в судовому засідання пояснила, що підтримує висновок комісії лікарів-психіатрів. Просила заяву задовольнити.
В судовому засіданні лікуючий лікар ОСОБА_7 пояснила, що пацієнт перебуває в закладі з 12 травня 2017 року. В клінічній картині поліпшень не спостерігалось. Зберігались афективні порушення, у вигляді: спалахливості, дратівливості. Настрій був зниженим. Маячні ідеї, які детермінували скоєне правопорушення, для пацієнта були актуальними і до теперішнього часу він вважає, що потерпілий негативно до нього відносився. Брали продукти харчування в борг, і коли потерпілий проходив повз будинок ОСОБА_3 , то він зрозумів, що потерпілий спілкується з дружиною та ОСОБА_3 назвав дурнем. Після чого, ОСОБА_3 взяв велосипед та наздогнав потерпілого та наніс йому ушкодження шилом. Деякі маячні ідеї є актуальними на даний час для пацієнта, вони націлені на померлого потерпілого та його дружину. На даний час по відношенню до пацієнта не досягнута позитивна динаміка. ОСОБА_3 не вважає себе психічно хворим, вважає, що він є здоровою людиною. Пацієнт вважає, що призначене йому лікування погіршує його стан здоров`я. Тобто, цей стан характеризується тим, що пацієнт не розуміє необхідності лікування. Вказані факти підтримуються його родичами. Родичі вважають, що ОСОБА_3 не потребує лікування в закладі з суворим наглядом. На сьогоднішній день пацієнт розповідає все послідовно, паралогічно про те, що він перебуває в лікарні, оскільки хоче захистити родича, який працює в СБУ та проживає в м. Києві. На даний час ОСОБА_3 говорить, що інформацію про родича в СБУ вигадав лікуючий лікар. Продовжує це розповідати при спілкуванні з психологом та медичним персоналом. Тобто, на даний час у пацієнта не сформована критика до свого захворювання. Вона є лікуючим лікарм ОСОБА_3 з 2017 року. Кожного разу при продовженні заходів вона безпосередньо приймає участь у складі комісії лікарів-психіатрів. Психічна симптоматика є незмінною у пацієнта. Маячні ідеї, які спровокували вчинене суспільно небезпечне діяння, на даний час є актуальними для пацієнта, і він про це розповідає. Пацієнт говорить, що потерпілий проходив повз його будинок та говорив про те, що ОСОБА_3 є дурнем, і після цього пацієнт взяв шило та наніс потерпілому ушкодження. Це все є маячною симптоматикою, оскільки дійсно люди проходили повз будинок ОСОБА_3 , однак вони про нього не говорили. На сьогоднішній день ОСОБА_3 все рівно впевнений, що потерпілий наніс йому психологічну травму. Ці маячні ідеї мають конкретний зміст, а саме направлені на потерпілого та його дружину. Маячні ідеї збитку, тобто ОСОБА_3 вважає, що потерпілий та його дружина не повернули йому борг. На сьогоднішній момент пацієнт негативно відноситься до свого психічного стану, говорить, що лікар все вигадала, хоча ця симптоматика під час надходження пацієнта до лікарні підтверджувалась, а саме ОСОБА_3 вважав, що потерпілий зробив ляльку Вудду, в яку тикав голками, після чого у пацієнта виникала кровотеча, крововідхаркування, він показував свої мокроти, в яких на погляд пацієнта була окров, однак йому пояснювали, що там ніякої крові не має, і потерпілий не може на нього ніяким чином впливати і нанести йому шкоду. Під час тривалого лікування в лікарні, пацієнти розуміють, що вони щось не те говорять і починають дані симптоми приховувати і говорити, що такого не було. І це може свідчити про те, що пацієнт приховує психічну симптоматику. Це все може бути дуже небезпечно для інших людей. На психічний стан пацієнта впливають родичі, які не розуміють, що ОСОБА_3 необхідно лікуватись, оскільки без лікування він може бути небезпечним для інших. Для того щоб була можливість для переведення пацієнта на посилений нагляд у ОСОБА_3 повинні бути усунуті всі фактори суспільної небезпеки, в тому числі туди входять і формування позитивних терапевтичних настанов на лікування. На сьогоднішній день пацієнт говорить про актуальні маячні ідеї. Пацієнт висловлює бредові ідеї, які для нього на даний час є актуальними. В даному стані пацієнт може вчинити повторне правопорушення. На даний час у пацієнта бредові ідеї є актуальними і щодо дружини потерпілого. Окрім цього, пацієнт може перенести свої хворобливі переживання також і на інших осіб. Якщо пацієнта зараз перевести, в нього перерветься відповідне лікування то відбудуться відповідні психічні процеси і бердова симптоматика може розширитись на третіх осіб. На законодавчому рівні вказано, що задля того щоб особу перевести на інший режим лікування, необхідно щоб не було чинників суспільної небезпеки. На сьогоднішній день в ОСОБА_3 є актуальним клінічний фактор, а тому переведення його на інший режим на даний час є не можливим. Лікування, яке на даний час призначається ОСОБА_3 не є остаточним, воно коригується, а саме коригуються дози препаратів, задля того щоб досягти ремісії в захворюванні. З моменту надходження ОСОБА_3 до закладу та на теперішній час, у психічному стані ОСОБА_3 відбулись позитивні зміни, однак вони є не достатніми. Всі переживання ОСОБА_3 , які були такими й залишилися. Вона разом з ОСОБА_3 постійно обговорює призначене йому лікування, роз`яснює про властивості призначених йому препаратів. Це все робиться задля того, щоб в подальшому ОСОБА_3 міг самостійно прийняти вірне рішення, і не вчинити суспільно небезпечних діянь. Всі клінічні чинники суспільної небезпеки викладені у відповідній фахові літературі.
Крім того, відповідно до щоденникових записів: від 22 січня 2021 року: «Тримається дещо зверхньо, легко дратується, сперечається із співрозмовником. В ході розмови підвищує голос, не може всидіти на місці, встає зі стільця, стає роздратованим, агресивним. Маячні ідеї буденних відносин, збитку на адресу потерпілого та його жінки зберігають значущість для хворого, впевнений, що вони не хотіли повертати «борг», ображали. Про скоєне не жалкує, переконаний в правильності свого вчинку. Розповідає, що «потерпілий винен сам в тому, що трапилося, не треба було на мене капості говорити, обзивати дурнем». З радістю повідомив, що потерпілий нещодавно помер, каже «він за своє отримав». Судження поверхневі. Дисимулює хворобливі переживання, щодо поганого впливу на його стан здоров`я за допомогою ляльки Вудду: «я про ляльку Вудду збрехав…, вигадав…, треба було зятя вигороджувати, який працює у СБУ». Мислення паралогічне, різнопланове, непослідовне. До свого стану некритичний. Не сформовані позитивні лікувальні настанови»; від 02 лютого 2021 року: «По доповіді з боку чергового медичного персоналу пацієнт був негативістичний до призначеного лікування, намагається применшити дозу призначеного препарату. Каже: «навіщо ви мені даєте пігулки я здоровий…., бачите, я нікого не вдарив». При розпитуванні про скоєне неадекватно посміхається, «навіщо я вам буду розповідати про нього, він не повернув гроші, я все чув, коли він йшов повз мого дому». Не розуміє тяжкість скоєного правопорушення: «а, шо? Вони мене обізвали дурнем, я взяв велосипед та наздогнав його». Судження примітивні. До свого психічного стану некритичний»; від 09 лютого 2021 року: «По доповіді з боку медичного персоналу: пацієнт був претензійний до видачі продуктів харчування. Незадоволений, що не має доступу до харчів 24 год. на добу. Хворому в доступній для нього формі неодноразово роз`яснені режимні вимоги, які є у відділенні. Але, хворий з ними в черговий раз не погодився. Емоційно залишається нестійким, роздратованим. Підвищує голос, коли тема розмови підходить до скоєного правопорушення. Висловлює значущі маячні ідеї збитку, буденних відносин на адресу потерпілого та його жінки. Судження поверхневі. Дисимулює свої хворобливі переживання, щодо поганого впливу на його стан здоров`я за допомогою ляльки Вудду. До свого психічного стану не критичний. Жалю щодо скоєного не висловлює»; від 02 березня 2021 року аналогічний щоденниковому запису від 09 лютого 2021 року; від 09 березня 2021 року: «Мовний контакт з пацієнтом носить вкрай формальний характер. В бесіді злосливий, напружений, розгальмований, дистанції не дотримується. Підвищує тон голосу, перебиває лікаря. Активно жестикулює, розмахує руками. На зауваження не реагує. Фон настрою з гнівливим відтінком. Бравує своєю поведінкою. Виказує актуальні маячні ідеї буденних відносин, збитку на адресу потерпілого. Емоційно незрілий, інфантильний. Увага швидко відволікаємо, зі зниженою концентрацією. Інтелектуальні здібності знижені. Щодо скоєного каже зі злістю, без жалю. Неадекватність та протиправність своєї поведінки не усвідомлює. Психічно хворим себе не вважає. Критичні здібності грубо порушені»; від 16 березня 2021 року: « Під час бесіди став вести себе більш розв`язніше, підвищує тон, який має імперативний характер, відповідає питанням на питання. При запитанні, чи правильно він зробив з потерпілим, відповідає: «в ви як думаєте?!». Часто не домовляє фрази до кінця, зісковзує на побочні теми, починає безглуздо міркувати. Судження поверхневі. Емоційно неадекватний, лабільний, настрій різко змінюється. Каже: «побачити я поїду на суд всім покажу…!». Що саме «покаже», балакати не може. Маячні ідеї актуальні для пацієнта, та значущість для нього. Тяжкості скоєного не розуміє, каже: «з ним не можна було по іншому….». Психічно хворим себе не вважає, мети лікування не розуміє»; від 25 березня 2021 року: «Увага нестійка, часто зісковзує на другорядні теми. В ході бесіди лабільний, коливання афекту від неадекватно підвищеного до роздратованості з гнівливим відтінком. В клінічній картині наявні актуальні маячні ідеї буденних відносин, збитку на адресу потерпілого, мешканця міста та його жінки; також наявні виражені емоційно-вольові порушення, які представлені тривожністю, напруженістю, холодністю, агресивністю. Жалю щодо скоєного не виказує. З пацієнтом проведена психотерапевтична бесіда, яка спрямована на роз`яснення симптомів його захворювання, формування позитивних лікувальних настанов на майбутнє. З доводами лікаря не погодився, вважає себе психічно здоровим»; від 06 квітня 2021 року: «В психічному стані: доступний формальному мовному контакту. В бесіді намірно деталізований, перескакує з теми на тему, тим самим забуває про, що говорив в кінці бесіди. В поведінці суєтливий, рухово активний. Вважає, що до нього медичний персонал, оточуючі пацієнти упереджено відносяться, а також лікуючий лікар «не відпускає додому», потім додає «у восьме відділення». Вираз обличчя похмурий, разом з тим, з`являється неадекватна посмішка. Мова прискорена, інтереси зводяться до прийому їжі, каже: «ситий, голодного не розуміє». Про скоєне каже байдуже, одночасно з радістю повідомляє про його смерть. Негативно висловлюється на адресу потерпілого та його жінки: «його ОСОБА_8 покарав. А вона взагалі не жінка, у неї зубів не має». Судження непослідовні, розпливчасті, примітивні. Емоційно лабільний, погано може контролювати емоції, легко збудливий. Маячні ідеї актуальні для пацієнта, та мають значущість для нього. Тяжкості скоєного не розуміє»; від 13 квітня 2021 року: «Був стурбований ситуацією, яка слалася, а саме з майбутніми судовими засіданнями. Емоційно лабільний, напружений, дратівливий. З пацієнтом була проведена психотерапевтична бесіда, з доводами лікуючого лікаря не погодився. Соматичний стан задовільний»; від 22 квітня 2021 року: «Залишається емоційно нестійким, тримається зверхнево, легко дратується. З пацієнтом проведена бесіда корекційного характеру, з урахуванням його психічного стану та реабілітаційного потенціалу. З доводами лікаря пацієнт не погодився, оскільки відсутня критика до свого психічного захворювання. Розповідає, що слухається тільки свого брата і адвоката, а лікар, мова оригіналу «не з тієї пісочниці». Інтереси пацієнта у відділенні зводяться до прийняття їжі. Виконував навики самообслуговування неохоче»; від 29 квітня 2021 року: «Зовні дещо напружений, незадоволений перебуванням в обсерваційній палаті. Всебічно орієнтований правильно. Зоровий контакт підтримує. Доступний мовному контакту, в бесіду вступає неохоче, зацікавленості не виявляє, на питання відповідає після пауз, переважно коротко. Емоційно бідний, одноманітний, невиразний. Під час розпитування висловлює маячні ідеї буденних відносин, збитку на адресу потерпілого і його жінки. Повідомляє: «вони не хотіли мені повертати гроші, назвали дурнем….., тому я це зробив». Мислення паралогічне, непослідовне, різнопланове, з елементами зісковзування. Наявна дисимуляція психотичної симптоматики. Себе психічно хворим не визнає, мети та необхідності лікування не розуміє, щодо скоєного жалю не виказує»; від 05 травня 2021 прку: «Психічний стан без змін. Настрій знижений. Маячна фабула без змін. Поведінка вкладається в рамки відділення. З пацієнтом регулярно проводяться корекційні бесіди, які спрямовані на формування позитивних поведінково-комунікативних стереотипів, на розвиток особистих ресурсів, вироблення позитивного відношення одо лікування»; від 12 травня 2021 року: «Лікування приймає, необхідності його в достатній мірі не розуміє. У клінічній картині захворювання продовжують зберігатись маячні ідеї буденних відносин, збитку на адресу потерпілого та його жінки. Виявляється емоційна неадекватність, парадоксальність емоційних реакцій. Фон настрою залишається зниженим. Наявні виражені формальні розлади мислення у вигляді паралогічності, непослідовності, різноплановості. Себе психічно хворим не вважає. Необхідності прийому лікування не розуміє. До скоєного ставиться байдуже»; від 19 травня 2021 року: «Клінічна картина захворювання характеризується збереженням параноїдної симптоматики у вигляді маячних ідей буденних відносин, збитку на адресу потерпілого, наявністю формальних розладів мислення»; від 03 червня 2021 року: «По доповіді з боку медичного персоналу: з оточуючими пацієнтами не спілкувався, інтереси були спрямовані на задоволення своїх інтересів. Контакт з хворим має формальний характер. Орієнтований в місці, часі власній особі вірно. Емоційні реакції сплощені, не завжди адекватні теми бесіди. На питання відповідає неохоче. Постійно нервується. Періодично підвищує тон. Фон настрою знижений. На запитання лікарів в чому були прояви хвороби, пояснити не може «ну такое…., не знаю». Надає суперечливі відповіді стосовно агресії в минулому, причин минулих госпіталізацій. Каже, що такого не було, то частково підтверджує «мене мати лікувала в лікарні, я не хотів йти до армії». Неохоче повідомив, що вигадав «ляльку Вудду» задля своєї вигоди отримати гроші від держави і «захистити родича». Поряд з цим звинувачує лікаря-психіатра, який все про нього «вигадав». Мислення з вираженими формальними розладами у вигляді непослідовності, паралогічності, аморфності. Не жалкує з приводу скоєного, та не погоджується з наявністю психічного захворювання. До лікування відноситься негативно, вважає, що у нього із-за цього «проблеми із здоров`ям»; від 14 червня 2021 року: «Незадоволений призначеним лікуванням. Не визнає себе психічно хворим»; від 20 червня 2021 року: «Доступний формальному мовному контакту. Орієнтований всебічно вірно. З пацієнтом проведена бесіда корекційного характеру, з урахуванням його психічного стану та реабілітаційного потенціалу для формування критичного відношення до свого стану, тяжкості скоєного правопорушення, здатності до контролю власної поведінки в психологічно складних ситуаціях для нього. З доводами лікаря пацієнт не погодився, оскільки відсутня критика до свого психічного захворювання. Розповідає, що слухається тільки свого брата і адвоката. На теперішній час комплайнс з пацієнтом не досягнуто»; від 22 червня 2021 року: «Згідно спостережень медичного персоналу звернув на себе увагу, тим, що відмовився від прогулянки на свіжому повітрі. Під час огляду скаржився на серцебиття. Вимагає негайно зв`язатись з його братом, задля отримання від нього додаткового лікування у вигляді «валідолу»; від 30 червня 2021 року: «Оглянутий, незадоволений перебуванням в закладі, залишається напруженим. Всебічно орієнтований правильно, зоровий контакт підтримує. Мімічно бідний, одноманітний. Доступний мовному контакту, в бесіду вступає неохоче, зацікавленості не виявляє, на питання відповідає після пауз, переважно коротко. Емоційно бідний, одноманітний, не виразний. Висловлює маячні ідеї буденних відносин, збитку на адресу потерпілого і його жінки. Впевнений, що потерпілий та його жінка спеціально не віддавали гроші, називали дурнем. Мислення паралогічне, непослідовне, різнопланове, з елементами зісковзування. Наявна дисимуляція психотичної симптоматики. Себе психічно хворим не визнає, мети та необхідності лікування не розуміє. Щодо скоєного жалю не виказує»; від 07 липня 2021 року: «Психічний стан без змін. Настрій знижений. Маячна фаула без змін. З пацієнтом регулярно проводяться корекційні бесіди, які спрямовані на формування позитивних поведінково-комунікативних стереотипів, на розвиток особистих ресурсів, вироблення позитивного відношення до лікування. Сомато-неврологічно стабільний. Лікування приймає».
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просила продовжити застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
Адвокат ОСОБА_5 суду пояснив, що всі щоденникові записи, які були оголошені лікуючим лікарем в судовому засіданні є однаковими. ОСОБА_3 перебуває на лікуванні в даній лікарні вже чотири роки. Звертає увагу на те, що як у лікарів, так і медичного персоналу погане відношення до ОСОБА_3 . Жодних нормативно правових документів, які б підтверджували суспільну небезпеку ОСОБА_3 не було надано. Те, що прочитала лікуючий лікар з історії хвороби не можливо взяти до уваги, оскільки ОСОБА_3 дійсно почулось, що потерпілий його обізвав, в зв`язку з чим він його наздогнав. Однак, на даний час у ОСОБА_3 цього не має, як і не має маячних ідей по відношенню до дружини потерпілого. Всі розуміють, що це не правда. З приводу поведінки ОСОБА_3 то це можливо пояснити, як наслідками лікування. Це все говорить про предвзятість, і те, що лікування ОСОБА_3 можливе в менш закритих установах, оскільки він вже чотири роки перебуває в даній лікарні. Висновок комісії лікарів-психіатрів не підтверджується історією хвороби ОСОБА_3 . Лікуючий лікар говорить про можливі наслідки, однак вказані наслідки можуть і не наступити. У ОСОБА_3 не має жодних маячних ідей. Взагалі, на його погляд, ОСОБА_3 є здоровою людиною та не має жодного психічного захворювання. Просив змінити застосування примусових заходів медичного характеру.
Особа, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_3 , в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, зазначив, що його все турбує. Між ним та потерпілим тоді було непорозуміння, вони просто не зрозуміли один одного. Потерпілий на даний час вже помер, але без його участі. Трапилось те, що трапилось. Іншим шляхом вирішити питання з потерпілим було неможливо. З дружиною потерпілого у нього нічого не сталось. Ніяких відносин між ним та дружиною потерпілого у нього не було. Просив відмовити в задоволення заяви.
Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу і перевіривши матеріали справи, дослідивши історію хвороби, щоденникові записи, суд вважає, що заява представника ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу медичного характеру. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом до психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Згідно ч. 1 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до п. п. 18, 19 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 статтею 95 КК України, зокрема, введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців. Це правило поширюється і на випадки надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. За змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону N 1489-ІІІ зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.
Згідно п. 2 Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України 31 серпня 2017 року за № 992 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.11.2017 року за № 1408/31276 ПЗМХ за рішенням суду застосовуються до осіб, які скоїли суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України (далі - СНД), для надання їм психіатричної допомоги з метою інтеграції їх в суспільство та запобігання вчиненню ними повторних СНД.
При вирішенні питання, щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, суд врахував висновок комісії лікарів психіатрів згідно якого, в клінічній картині захворювання поліпшення не було: зберігались афективні порушення у вигляді спалахливості, запальності, дратівливості. Фон настрою залишався зниженим. Маячні ідеї буденних відносин, збитку на адресу постраждалого та його жінки зберігали значущість. Підтверджував, що потерпілий і його жінка погано до нього відносилися, називали по телефону «дурнем», коли проходили уздовж його будинку, завдавали психологічну шкоду, не віддавали «борги». В той день зрозумів: «всі повинні віддавати борги… взяв велосипед, наздогнав потерпілого та вдарив шилом в спину борг повернений». Не розкривав хворобливі переживання минулого. Казав: «треба вигороджувати свого зятя і його репутацію, який займає великий пост в Києві працюючи в СБУ….., я ляльку Вудду вигадав заради нього….». Під час проведення судового засідання повідомив судді (мова оригіналу): «завідувачка там щось нарила…, ляльки Вудду не було ніколи… я її вигадав… у мене є трохи агресії на 2 бали із 10… лікарка не виписує, бо в неї буде більша зарплата…». Судження були поверхневі, примітивні. Мислення було паралогічне, непослідовне, аморфне. Власні міркування і умовиводи були путані, незрозумілі, часто на уточнюючі запитання не міг пояснити суть своїх висловлювань, казав не в попад: «ну, так….». Щодо скоєного суспільно небезпечного діяння жалю не висловлював. Себе психічно хворим не визнавав, мети та необхідності лікування не розумів. З доводами лікаря з приводу лікування пацієнт не погоджувався, оскільки була відсутня критика до свого психічного захворювання. Розповідав, що слухається тільки брата і адвоката, а лікар, мова оригіналу: «не з тої пісочниці». Інтереси у відділенні були обмежені і зводилися до прийняття їжі. Виконував навики самообслуговування вкрай неохоче. Обмежувався перебуванням в обсерваційній палаті, оскільки виїжджав за межі закладу, щоб бути присутнім в судовому засіданні.
Підстав не довіряти висновку комісії лікарів-психіатрів та поясненням лікуючого лікаря в судовому засіданні, які є послідовними, незмінними та узгоджуються між собою, у суду немає.
Також, в судовому засіданні захисником не наведено жодного мотиву, який би міг свідчить про невідповідність висновку комісії лікарів-психіатрів фактичному стану здоров`я ОСОБА_3 та який би став підставою для зміни примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
Твердження адвоката ОСОБА_5 щодо відсутності у ОСОБА_3 суспільної небезпеки для оточуючих, спростовується дослідженими в судовому засіданні щоденниковими записами та поясненнями лікуючого лікаря.
Суд звертає увагу на пояснення, які були надані ОСОБА_3 в судовому засідання, які повністю узгоджуються з наданим висновком комісії лікарів-психіатрів, щоденниковими записами та поясненнями, наданими лікуючим лікарем в судовому засіданні, що також узгоджується із поведінкою ОСОБА_3 в судовому засіданні. Так, протягом судового засідання ОСОБА_3 порушував порядок у судовому засіданні. Вів себе нестримано. На неодноразові вимоги головуючого дотримуватись порядку, не реагував.
Враховуючи викладене суд вважає, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_3 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Враховуючи викладене суд вважає, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_3 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. ст. 376, 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 22 березня 2017 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1