КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 19 липня 2021 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19лютого 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000145 від 14 червня 2019 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року, скасувати її, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 , накласти арешт на нерухоме майно, яке зареєстровано на гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що 19 лютого 2021 року слідчим суддею проголошено вступну і резолютивну частину прийнятого рішення, яке отримано 27 квітня 2021 року, оскільки повний текст ухвали не виготовлено, апеляційну скаргу подано 29 квітня 2021 року.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, через порушення норм процесуального права.
07 липня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли клопотання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в яких вони просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 .
В судове засідання учасники провадження не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників провадження, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Порядок і строки апеляційного оскарження чітко визначено та регламентовано ст. 395 КПК України. Так, згідно з п. 3 ч. 2 вказаної статті апеляційну скаргу може бути подано на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, який викладено у постанові від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18, у випадку коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив у інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
Окрім того, зі змісту вказаної постанови вбачається, що у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.
19 лютого 2021 року клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею за участі представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 та постановлено вступну і резолютивну частину оскаржуваної ухвали.
Зважаючи на те, що представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 отримав копію повного тексту ухвали слідчого судді 27 квітня 2021 року, а 29 квітня 2021 року подав апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Голосіївським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 14 червня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000145, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 289 КК України.

11 лютого 2021 року потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_5 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, перелічене у клопотанні, яке зареєстроване на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з метою збереження речових доказів, що були об`єктом кримінально протиправних дій, забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року залишено без задоволення вказане клопотання, з тих підстав, що цивільним позивачем не надано відомостей щодо наявності підозрюваних у кримінальному провадженні № 0000145 від 14 вересня 2019 року, тоді як арешт на майно з метою забезпечення відшкодування завданих збитків (цивільного позову) можливий на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, юридичної особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Окрім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, з метою забезпечення збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна у кримінальному провадження.
Разом з цим, з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів має право звернутися лише прокурор чи слідчий за погодженням з прокурором.
Окрім того, слідчим суддею обґрунтовано зазначено про те, що цивільним позивачем ОСОБА_5 не надано відомостей щодо наявності підозрюваних у кримінальному провадженні № 0000145 від 14 вересня 2019 року, тоді як арешт на майно з метою забезпечення відшкодування завданих збитків (цивільного позову) можливий на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, юридичної особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що клопотання ОСОБА_5 про арешт майна не підлягало задоволенню.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
На підставі викладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року.

Ухвалу слідчого Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000145 від 14 червня 2019 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 752/15212/19
Справа № 11сс/824/3080/2021 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст.170 КПК Доповідач ОСОБА_1