Справа № 145/2241/18
Провадження №1-кп/145/10/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2021 р. Тиврівський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 10.02.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000038, відносно вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, уродженцем м. Малоріта Брестської області Республіки Білорусь, жителем АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимим 27 лютого 2012 року вироком Тиврівського районного суду за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 30 січня 2013 року вироком Тиврівського районного суду за ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України, до 4 років 6 місяців.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м.Вінниці, зареєстрованим та жителем АДРЕСА_2 , громадянином України, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше судимим: 14 березня 2005 р. вироком Ленінського районного судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 30 березня 2009 р. вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки; 08 червня 2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 296 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 23 листопада 2017 вироком Гайсинського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.03.2018, вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.11.2017, змінений в частині призначення покарання, на підставі ст. 71 КК України призначено покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі; вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11 2018 за ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця,

кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

10.02.2018, близько 01:00 год., ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , маючи намір на крадіжку чужого майна, зайшли на територію господарства ОСОБА_8 , яке розташоване в АДРЕСА_3 , де відчинивши вхідні двері, проникли до приміщення сараю, звідки таємно, навмисно, повторно викрали корову породи «Українська чорноряба молочна» вагою 352 кг.

Ринкова вартість одного кілограма живої ваги великої рогатої худоби згідно висновку експерта № 3266/18-21 від 03.07.2018 становить 40,75 грн, тобто ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , завдали потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 14 256 грн.

Надалі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця пригоди зникли та з викраденим розпорядилися на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачені винуватість в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.185 КК України визнали, розкаялися у вчиненому, підтвердили обставини, зазначені в обвинувальному акті, визнали фактичні обставини справи.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачені зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції.
ОСОБА_6 дав показання, що дійсно, в лютому 2018 року, вночі, він, змовившись із ОСОБА_7 , маючи намір на крадіжку чужого майна, зайшли на територію господарства ОСОБА_8 в с.Василівка Тиврівського району Вінницької області, відчинивши двері, проникли до сараю та викрали корову. У вчиненому кається.

ОСОБА_7 дав показання, що 10.02.2018, близько 01:00 год., він з ОСОБА_6 , з сараю потерпілої, в с.Василівка Тиврівського району Вінницької області, викрали корову. У вчиненому щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, покладається на розсуд суду.

Суд вважає показання обвинувачених достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються іншими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Також винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

витягом з ЄДРДР від 10.02.2018, згідно якого до ЧЧ Тиврівського ВП звернулась ОСОБА_8 з заявою про те, що в ніч з 09 на 10.02.2018 невідомі особи в неї з сараю викрали корову;

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.02.2018;

протоколом огляду місця події від 10.02.2018 домогосподарства ОСОБА_8 в АДРЕСА_3 , з фототаблицями, згідно якого на снігу виявлено двоє слідів взуття та сліди корови, яку вкрали, які ведуть з сараю потерпілої до населеного пункту с. Шершні, а потім до с. Борсків, в с. Борскові виявлено сліди протектора автомобіля, на якому ймовірно перевезли корову в напрямку с. Ворошилівка;

аналітичною довідкою № 572/18/02-2018 від 22.03.2018 про опрацювання номерної інформації отриманої від оператора ПрАТ "Київстар";

протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2018, згідно яких ОСОБА_9 впізнав осіб, які продали йому корову;

висновком судового експерта № 3266/18-21 від 03.07.2018, згідно якого ринкова вартість 1 кілограма живої ваги великої рогатої худоби на момент вчинення крадіжки 10.02.2018, становила 40,75 грн.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винності обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_6 (раніше неодноразово судимий), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільнонебезпечне діяння, відшкодування шкоди, запевнення в подальшому не вчиняти злочини, а також думку потерпілої, яка просить застосувати до нього покарання не пов`язане з позбавленням волі, обставин, які обтяжують його відповідальність в судовому засіданні не встановлено; особу винного ОСОБА_7 (неодноразово судимий), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільнонебезпечне діяння, обставин, які обтяжують його відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального праворушень, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає: обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення постійного контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України; обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, так як його виправлення і перевиховання не можливо досягти без ізоляції від суспільства.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено до постановлення відносно нього вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2018 року, а тому суд призначає йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Вінницького міського суду від 15 листопада 2018 року.

Стягнути з обвинувачених витрати за проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки він не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України ( в редакції станом на момент вчинення злочину 10.02.2018) покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, поглинути покарання призначене за вироком Вінницького міського суду від 15 листопада 2018 р., остаточно призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.

В строк відбуття покарання зарахувати частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2018 року.

Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, залишивши ОСОБА_7 в СІЗО № 1 м. Вінниці.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках на користь держави 286 (двісті вісімдесят шість) гривень за проведення судово-товаризнавчої експертизи, тобто по 143 (сто сорок три) гривні.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим.

Суддя ОСОБА_10