У Х В А Л А
Справа № 285/2085/21

провадження № 1-кс/0285/779/21

18 червня 2021 року м. Новоград-Волинський
Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новограді-Волинському клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту накладеного на майно

- по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за № 0000132 від 22.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-
ВСТАНОВИВ :
16.06.2021 року ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді із зазначеним клопотанням, у якому просить скасувати арешт накладений у кримінальному провадженні згідно ухвали слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 23.04.2021 року, а саме: легковий автомобіль марки MAZDA 323, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 видане 2.09.2002 року Новояворівським ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області.
В обґрунтування зазначає, що в межах досудового розслідування № 0000132 від 22.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 23.04.2021 року накладено арешт на легковий автомобіль марки MAZDA 323, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 видане 2.09.2002 року Новояворівським ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області. Вважає, що арешт має бути скасований у зв`язку із тим, що всі необхідні слідчі дії проведені, тому для подальшого арешту майна відпала потреба.
У судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник клопотання підтримали та просили задовольнити з підстав викладених клопотанні.
Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання про скасування арешту, оскільки необхідність підстави для скасування арешту відсутні згідно висновку експерта від 13.05.2021 року ідентифікаційний номер кузова спірного автомобіля піддавався зміні шляхом знищення 6 останніх знаків з подальшим приклеюванням металевої пластини з саморобно нанесеним ідентифікаційним номером. Крім того, ухвала слідчого судді про накладення арешту на автомобіль та свідоцтво була предметом перегляду у суді апеляційної інстанції та ухвалою Житомирського апеляційного суду від 17.05.2021 року, ухвалу слідчого судді - залишено без змін.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та вивчивши суть клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що в провадженні СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 22.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 23 квітня 2021 року накладено арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події: легковий автомобіль марки MAZDA 323, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 видане 2.09.2002 року Новояворівським ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу).
Судом встановлено, що арешт вищезазначеного майна був накладений ухвалою слідчого судді від 23.04.2021року з метою збереження речових доказів, які містять відомості, та будуть використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також те, що у кримінальному провадженні необхідно провести ряд судових експертиз.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3. ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя приходить до переконання, що у клопотанні ОСОБА_4 не доведено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, як того вимагають положення п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, не закінчено, підстава з якою було накладено арешт на майно - збереження речових доказів, не відпала. Також клопотання не містить належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 23.04.2021 року.
Щодо доводів ОСОБА_4 про те, що вона набула права владності на автомобіль на підставі договору купівлі-продажу, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивно права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 328, частини четвертої статті 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Згідно зі статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, № 1388 передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Отже, спірний автомобіль у власність ОСОБА_4 не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку.
Сам по собі договір купівлі-продажу вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.
Отже, право власності на автомобіль виникає з моменту державної реєстрації траспортних засобів, а не з моменту укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу.
Аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 683/2694/16-ц.
Посилання ОСОБА_4 на постанову Верховного Суду від 24.01.2020 року № 910/10987/18 не заслуговує на увагу, оскільки предметом розгляду зазначеної справи було нерухоме майно.
Також не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_4 , що її не повідомлено про розгляд клопотання щодо накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки відповідно до вимог ч. ст. 172 КПК України про розгляд клопотання повідомлено власника транспортного засобу ОСОБА_6 , шляхом надсилання на її адресу судової повістки.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Слідчий суддя приходить до висновку, що заявником в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, або арешт накладено не обгрунтовано, а тому клопотання заявника про скасування арешту задоволенню не піддягає.
Керуючись ст.ст. 22, 98, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1