ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1274/21 Справа № 204/367/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на певний строк, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, яке не має граничної межі, а Кримінальний кодекс України не передбачає підстав та умов заміни невідбутої частини покарання більш м`яким для покарання у виді довічного позбавлення волі, крім того не передбачена форма розгляду судом такого питання, тому клопотання щодо зміни покарання засудженому ОСОБА_7 , призначеного вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року, задоволенню не підлягає.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що Європейський суд з прав людини констатував порушення Україною ст. 3 Конвенції у зв`язку з наявністю такого покарання, як довічне позбавлення волі.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що всупереч висновкам суду чинне законодавство України надає особам, засудженим до довічного позбавленні волі, можливість дострокового звільнення за певних вимог, при цьому вважає, що існування можливості звільнення з мотивів милості не є достатнім для задоволення вимог ст. 3 Конвенції, а тому суд мав застосування вимоги зазначеної статті та вимоги ст. 28 Конституції України та не дивлячись на відсутність у КК України конкретного механізму заміни невідбутої частини покарання задовольнити заявлене засудженим клопотання. Звертає увагу, що у справі ЄсзПЛ Петухов проти України встановлено порушення України ст. 3 Конвенції в частині застосування національними судами до осіб покарання у виді довічного позбавлення волі без можливості перегляду справи з подальшим звільненням від покарання.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу місцевого суду без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню на таких підставах.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції за наявними у справі матеріалами в межах апеляційної скарги.
Відповідно до матеріалів провадження вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 93 п. «ж, з, і», ч. 6 ст. 19, ст. 93 п. «ж, і», ч. 3 ст. 142, ч. 1 ст. 17, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 142 КК України 1960 року, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 42 КК України 1960 року до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Ухвалою Верховного суду України від 21 липня 2005 року вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року залишено без змін.

Призначене покарання ОСОБА_7 на даний час відбуває у державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4).

Законом України про кримінальну відповідальність, зокрема, ст. 82 КК України, визначено підстави для заміни особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, а кримінальним процесуальним законом, зокрема ст.ст. 537, 539 КПК України, визначено саму процедуру розгляду таких питань.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким вирішується місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Статтею 51 КК України визначено вичерпний перелік покарань, які судом можуть бути застосовані до осіб, визнаних винуватими у вчиненні злочину, серед яких позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі зазначені як окремі покарання.

Із змісту положень ч. 1 ст. 82 КК України вбачається, що законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року (справа №5-16кс11) покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно до нього не можна застосовувати строкові критерії.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 травня 2019 року у справі № 757/12726/18-ц (п. 36) звернула увагу на те, що 12 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Петухов проти України», яке 09 вересня 2019 року набуло статусу остаточного, відповідно до ст. 44 розділу 2 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

У цьому рішенні Європейський Суд визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст. 3 Конвенції. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ.

З урахуванням наведеного апеляційний суд зазначає, що в національному законодавстві України відсутній механізм перегляду довічних вироків, на теперішній час в України існує тільки інститут Президентського помилування, передбачений ст. 87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.

За таких обставин апеляційні скарги задоволенню не підлягають, оскільки клопотання засудженого ОСОБА_7 є передчасним, так як не може бути вирішене судом за відсутності законодавчого механізму, а рішення суду є обґрунтованим і скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на певний строк, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4