Справа № 308/3632/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.05.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 , у відсутності учасників судового розгляду, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/143/21 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31. 03. 2021.
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 26. 05. 2021 включно без визначення розміру застави, щодо:
АХМЕДОВА ФАРИЗА МІНАВАДДІНА, 24. 09. 1992 року народження, громадянина України, уродженця с. Озаричі Конотопського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , будучи засудженим за вчинення особливо тяжких злочинів до позбавлення волі, та відбуваючи покарання в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань №9», що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Довженка, 8 А, з метою особистого незаконного збагачення, діючи умисно, завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, здійснюючи злочинний вплив на території вказаної установи та за її межами, організував вчинення вимагання грошових коштів в сумі 200 000 грн. у громадянина ОСОБА_9 (анкетні відомості щодо якого змінені у зв`язку із застосуванням заходів безпеки щодо учасника кримінального провадження). Так, в другій декаді березня 2021 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23. 03. 2021, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на протиправне заволодіння майном ОСОБА_9 , шляхом пред`явлення останньому протиправної вимоги передачі грошових коштів в сумі 200 000 грн. за неіснуючий борг.
Для реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер свої дій і те, що реалізувати даний злочинний намір він особисто не може, оскільки перебуває у ДУ «Закарпатська УПВ №9», а тому використовуючи свій злочинний вплив, через мобільний зв`язок залучив до попередньої злочинної змови, як безпосереднього виконавця злочину, раніше судимого ОСОБА_6 .
В свою чергу, ОСОБА_6 , діючи за дорученням організатора ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і те, що для реалізації злочинного наміру, спрямованого на протиправне заволодіння у ОСОБА_9 грошовими коштами, поєднане із застосуванням насильства до потерпілого, а також з метою подолання можливого фізичного опору зі сторони останнього, у невстановлений
досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19 год. 50 хв. - 23. 03. 2021, підшукав як виконавців злочину ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , до відома яких довів злочинний умисел організатора ОСОБА_8 , а також погодив із ними злочинні ролі.
Після чого, 23. 03. 2021 о 19 год. 50 хв., для реалізації спільного злочинного наміру, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на автомобілі марки «Мерседес Бенц Віто», державний номерний знак НОМЕР_1 під`їхали до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_12 , на виконання відведеної йому злочинної ролі, за вказівкою ОСОБА_6 , із номера мобільного телефону НОМЕР_2 зателефонував потерпілому ОСОБА_9 та наказав йому вийти на вулицю.
Побачивши, що потерпілий ОСОБА_9 вийшов у двір будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 підійшли до потерпілого та, обступивши його, таким чином позбавивши його можливості втекти та, здійснюючи психологічний тиск на останнього, ОСОБА_6 діючи на виконання відведеної йому злочинної ролі в попередній змові пред`явив потерпілому ОСОБА_9 протиправну вимогу передати йому 200 000 грн. в якості «общаку» за нібито реалізацію ювелірних виробів, які були надані потерпілому невстановленою особою, при цьому висловлюючись, що він діє від імені «смотрящого» ОСОБА_8 .
На висловлену ОСОБА_6 протиправну вимогу передачі грошових коштів, потерпілий ОСОБА_9 відповів неможливість передачі грошових коштів в сумі 200 000 грн. у зв`язку із їх відсутністю. ОСОБА_6 знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , умисно наніс декілька ударів руками в область обличчя потерпілого ОСОБА_9 , при цьому погрожуючи вбивством останньому. В цей час, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 знаходились поруч і словесно погрожувати потерпілому, здійснюючи таким чином психологічний тиск на останнього.
Після чого, з метою залякування потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_11 із свого мобільного телефону зателефонував організатору ОСОБА_8 та передав телефон потерпілому, де вході розмови із останнім, ОСОБА_8 діючи умисно з корисливих мотивів, як організатор злочину, видаючи себе за кримінального авторитета «смотрящого» на території ДУ «Закарпатська УВП №9» підтвердив потерпілому, що ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 діють за його вказівкою, і він потерпілий повинен їм передати для «общака» грошові кошти в сумі 200 000 грн. В цей час, ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_6 знаходячись біля потерпілого стали наносити йому удари руками по різним частинам тіла, при цьому висловлюючи погрози вбивством та заподіянням тілесних ушкоджень в разі не передачі їм частини грошових коштів в сумі 2000 доларів США до понеділка, тобто до 29. 03. 2021, як наслідок завдали потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді синця акулової ділянки злів, та синця грудної клітки в ділянці грудини, забою грудної клітки зліва, закритої черепно-мозкової травми (ЗЧМТ), струсу головного мозку», які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
В подальшому, цього ж дня, 23. 03. 2021 о 20 год. 19 хв. ОСОБА_6 , реалізуючи спільні із організатором злочину ОСОБА_8 злочинні наміри, спрямовані на протиправне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , з метою отримання засобів для подальшого вчинення злочину зателефонував своєму знайомому, раніше судимому ОСОБА_13 , якого залучив як пособника до вчинення злочину та розповів йому про пред`явлення протиправної вимоги ОСОБА_9 передачі грошових коштів на «общак».
Не зупиняючись на цьому, 29. 03. 2021 приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_6 із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , з метою протиправного заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 , шляхом їх вимагання залучили до попередньої змови як пособника ОСОБА_13 , який на виконання відведеної йому злочинної ролі пособника, будучи усвідомленим про справжність злочинних намірів ОСОБА_6 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , на вул. Собранецькій в м. Ужгороді, надав орендований ним автомобіль марки «Мерседес ДЖЛ», державний номерний знак НОМЕР_3 , учасникам попередньої змови для забезпечення можливої втечі з місця передачі грошових коштів, при цьому сам пересів на пасажирське сидіння та спільно із іншими учасниками попрямували за місцем проживання потерпілого, що за адресою АДРЕСА_3 .
В подальшому, 29. 03. 2021 о 15 год. 15 хв., ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 на орендованому останнім автомобілі марки «Мерседес ДЖЛ», державний номерний знак НОМЕР_3 , під`їхавши до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 та ОСОБА_10 підійшли до потерпілого ОСОБА_9 , а ОСОБА_11 та ОСОБА_13 залишились біля автомобіля спостерігати, для запобігання фізичного опору зі сторони потерпілого, де потерпілий ОСОБА_9 передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 55 000 грн. в рамках контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, при цьому ОСОБА_6 , отримавши від потерпілого частину грошових коштів, перерахувавши їх, повторно висловив вимогу передати йому іншу частину в сумі 44 000 грн. до кінця березня 2021 року.
В цей час, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 були викриті працівниками поліції та під час затримання стали тікати в напрямку вул. Тельмана в м. Ужгороді, де були затримані неподалік будинку №1 Б.
За вказаних обставин, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України.
Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна. Також слідчим констатовано, що у кримінальному провадженні на даний час ще не встановлені всі та не допитані інші особи щодо обставин, що мають доказове значення у даному провадженні, а також вирішується питання щодо призначення та проведення необхідних судових експертиз, а тому сторона обвинувачення не виключає можливості, що ОСОБА_6 безпосередньо чи за посередництва інших осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на вказаних осіб та інших учасників кримінального провадження, а також вчинить спроби знищити, спотворити речі, що можуть мати доказове значення і якими на даний час не володіє сторона обвинувачення, тому особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що погоджується з обґрунтованістю підозри ОСОБА_6 , існуванням заявлених ризиків і що відомостей, які б свідчили про можливість гарантувати належну поведінку підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не знаходить. Водночас слідчий суддя врахував, що підозрюваний учинив злочин із застосуванням насильства і тому не визначив розміру застави.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 31. 03. 2021 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в частині не визначення застави ОСОБА_6 , яку вважає за необхідне визначити у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України. На його думку, слідчий суддя проігнорував клопотання сторони захисту про недопустимість ряду доказів, долучених стороною обвинувачення до клопотання, які підтверджують причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому злочину, зокрема протоколів НСРД, оскільки такі хоч і містять
посилання на відповідні ухвали Закарпатського апеляційного суду, якими надавався дозвіл на проведення негласних слідчих дій, однак у зв`язку з їх відсутністю в матеріалах провадження, ні слідчий суддя, ні інші учасники судового провадження не змогли переконатись у законності проведення даних слідчих дій, тому суд не мав права покласти дані докази в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 . Інші докази, зокрема протоколи допиту потерпілого, не можуть сприйматися як докази причетності ОСОБА_6 до інкримінованого йому злочину, а інші додатки до клопотання не вказують зі всією очевидністю на те, що ОСОБА_6 наносив тілесні ушкодження потерпілому. Також звертає увагу на те, що слідчий судді безпідставно не визначив ОСОБА_6 заставу на підставі ч. 4 ст. 182 КПК України.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного, захисника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 цього Кодексу.
Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді від 31. 03. 2021 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою до 26. 05. 2021 без визначення розміру застави.
З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого обставини, на підставі яких він дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірено при розгляді клопотання, заслухано пояснення підозрюваного, його захисника, доводи прокурора та слідчого, а також досліджені матеріали, якими обгрунтовуються доводи клопотання про застосування запобіжного заходу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення , в якому підозрюється .
Положеннями п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленняволі на строк понад три роки.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.
Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: протоколом від 23. 03. 2021 прийняття заяви у ОСОБА_9 про вчинення щодо нього кримінального правопорушення; показами потерпілого ОСОБА_9 даними під час досудового розслідування; протоколами пред`явлення осіб для впізнання по фотознімках від 29. 03. 2021, згідно яких потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 як осіб які вчинили відносно нього кримінальне правопорушення; протоколами про результати аудіо -, відеоконтролю особи від 24. 03. 2021 та 29. 03. 2021; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у виді спеціального слідчого експерименту від 29. 03. 2021; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 29. 03. 2021; протоколами огляду місця події від 29. 03. 2021; протоколом затримання ОСОБА_6 від 29. 03. 2021 та іншими зібраними доказами у їх сукупності.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахував наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років з конфіскацією майна, дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та належним чином мотивував свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 щодо відсутності доказів у даному кримінальному провадженні, які б свідчили про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину та недопустимість ряду доказів, колегія суддів зазначає, що слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.
Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Таким чином, урахувавши дані про особу ОСОБА_6 , наявність передбачених ст. 177 КПК України підстав для застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого, із наведенням в ухвалі докладних обґрунтувань такого рішення.
Колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу, без визначення розміру застави, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_6 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, на переконання колегії суддів, рішення слідчого судді відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26. 06. 1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою».
Колегія суддів вважає, що існують підстави вважати, що звільнення затриманого ОСОБА_6 може призвести до порушення публічного порядку і такий порядок знаходиться під загрою.
Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.
Таким чином, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог статей 177, 178, 183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а також з урахуванням ознак суспільного інтересу цього кримінального правопорушення, яке, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.
Доводи захисника ОСОБА_5 про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави, колегія суддів відхиляє, оскільки на переконання колегії суддів, приймаючи рішення, слідчий суддя правильно прийняв рішення, не визначивши ОСОБА_6 розміру застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи встановлені судом ризики, дані про особу підозрюваного, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.
Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, і таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31. 03. 2021 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26. 05. 2021 включно без визначення розміру застави,- без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :