ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН № 664/3119/18 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/294/21 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого- судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2021 року, якою відносно,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малоконеве, Компаніївського р-ну Кіровоградської обл., громадянина України, одруженого, маючого на утриманны двох малолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за контрактом, який займає посаду оператора 1-го розрахунку «МЕТИС» протитанкового відділення протитанкового кулеметного взводу 3-ї мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , маючого військове звання солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою; АДРЕСА_1 , раніше судимого 27.04.2018 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської обл. за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 квітня 2021 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Цюрупинського районного суду на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000088 від 31.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Вищевказаною ухвалою суду, задоволено клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник подала на нього апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвали нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Зокрема, апелянт зазначає про незаконність затримання ОСОБА_8 та порушення під час затримання його права на захист, а саме не надання йому можливості скористайсь послугами захисника.

Крім того, на думку апелянта було порушено і право на захист обвинуваченого ОСОБА_8 і під час розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу, оскільки судом в порушення вимог ст. 193 КПК України не була забезпечена участь захисника.

Також, апелянт зазначає про відсутність доказів, якими б підтверджувалось існування ризиків, зазначених в клопотанні прокурора, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вину визнає, проживає разом з родиною за місцем свої реєстрації, від явки до суду не ухилявся, а причиною його неявки в суд стала відсутність коштів для проїзду в іншу область України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника, обвинуваченого на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.
При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ст.194 ч.1 КПК України, а саме:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В провадженні Цюрупинського районного суду на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000088 віл 31.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Приймаючи рішення про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , суд послався на обґрунтованість пред`явленої йому підозри та обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

На стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд позбавлений права вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі, а тому твердження апелянта про те, що наявними в матеріалах провадження доказами не доведено обставин вчинення ОСОБА_8 злочину, суперечать основним засадам практики ЄСПЛ, оскільки на цій стадії вони не повинні носити такий обсяг і достатність, які враховуються під час пред`явлення обвинувачення та вирішення питань про доведеність або недоведеність вини особи.

Так, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, є особою раніше судимою, дане кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку, відбуваючи покарання з випробуванням за попереднім вирком, допускав численні неявки без поважних причин до суду, хоча і є військовослужбовцем військової служби за контрактом, однак обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ухилення від військової служби, має дружину та двох малолітніх дітей, однак вчинення ОСОБА_8 чергового кримінального правопорушення свідчить про відсутність осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки по запобіганню існуючим ризикам, зазначеним в оскаржуваній ухвалі суду. Зазначені обставини, дають достатні підстави вважати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотання прокурора та оскаржуваній ухвалі суду.

З урахуванням зазначеного та інших обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, а також тяжкості покарання, що загрожуватиме ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення у якому він підозрюється, є підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, які зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, з підстав зазначених в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, зважаючи на що, доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчим не надано належних доказів, які ми б підтверджувалось існування ризиків, є непереконливими.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, а тому твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, відсутність доказів обґрунтування ризиків та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на стадії судового розгляду.
Саме обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Шо стосується доводів апеляційної скарги захисника про незаконність затримання ОСОБА_8 та проведення його затримання з порушенням права на захист, колегія суддів зазначає про те, що перевірку таких обставин має здійснювати суд, який розглядає кримінальне провадження по суті.

Безпідставними є і посилання апелянта на порушення судом при розгляді клопотання про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою права на захист.

Відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , в тому числі на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі суду першої інстанції на час розгляду клопотання та цілком враховані при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Незгода сторони захисту з позицією прокурора у кримінальному провадженні не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати базовими підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду, в тому числі права на захист обвинуваченого ОСОБА_8 під час розгляду клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2021 року, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 02 квітня 2021 року, включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: