Справа № 462/5613/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1168/20 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 29 вересня 2020 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 , -

встановила:
цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Колоденці, Кам`янка-Бузького району, Львівської області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст. 357 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч.1 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч.4 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч.4 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 05 грудня 2019 року, перебуваючи за місцем спільного проживання з потерпілою ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що паспорт громадянина України виданий на ім`я потерпілої ОСОБА_9 є важливим особистим документом, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, діючи з умислом, спрямованим на підроблення документу і незаконного заволодіння важливим особистим документом особи, таємно викрала паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 28 січня 2015 року Ковпаківським РВ у м. Суми УДМС України в Сумській області на ім`я ОСОБА_10 , яким в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_11 05 грудня 2019 року, перебуваючи за місцем спільного проживання з потерпілою ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою підроблення паспорта на ім`я ОСОБА_9 для отримання кредиту, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, здійснила підробку документа, шляхом вклеювання фотокартки із своїм зображенням у паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 28 січня 2015 року Ковпаківським РВ у м. Суми УДМС України в Сумській області на ім`я ОСОБА_10 , що підтверджується висновком експерта від 02 липня 2020 року №10/7/534, згідно якого у наданому на експертизу паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_10 мало місце переклейка фотокартки на 1-й сторінці, тобто відокремлення первинно наклеєної фотокартки з подальшим її вклеюванням на те ж саме місце із зміщенням. У подальшому того ж дня, 05 грудня 2019 року, перебуваючи у відділенні ТВБВ №10013/0325 Філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: м. Львів вул. Володимира Великого, 63, відкрила рахунок № НОМЕР_2 на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , після чого продовжуючи свій злочинний умисел на отримання кредиту 08 грудня 2019 року, перебуваючи у Львівському відділенні № 9 ТОВ «ЛАЙМ КЕШ», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 153 Ж, приміщення №14 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, видаючи себе за ОСОБА_9 внесла недостовірні відомості до офіційного документа - кредитного договору ВС-00052513 від 08 грудня 2019 року, власноручно підробивши підпис від імені ОСОБА_9 .

Крім цього, ОСОБА_7 05 грудня 2019 року, перебуваючи у відділенні ТВБВ № 10013/0325 Філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: м. Львів вул. Володимира Великого, 63, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа та реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправність своїх дій, видаючи себе за потерпілу ОСОБА_9 використала завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 28 січня 2015 року Ковпаківським РВ у м. Суми УДМС України в Сумській області на ім`я ОСОБА_10 , з переклеєною фотографією, пред`явивши його представнику банку під час відкриття рахунку № НОМЕР_2 на ім`я потерпілої ОСОБА_9 .

Крім цього, ОСОБА_7 08 грудня 2019 року, перебуваючи у Львівському відділенні № 9 ТОВ «ЛАЙМ КЕШ», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 153Ж, приміщення №14, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа та реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправність своїх дій, видаючи себе за потерпілу ОСОБА_9 , використала завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 28 січня 2015 року Ковпаківським РВ у м. Суми УДМС України в Сумській області на ім`я ОСОБА_10 вклеєною її фотокарткою, пред`явивши його представнику ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» під час оформлення кредитного договору ВС-00052513 від 08 грудня 2019 року внаслідок чого, згідно з видаткового касового ордера отримала грошові кошти (кредит) в сумі 1 500 грн.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_12 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченої, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Зазначає, що в порушення вимог ч.1 ст. 70 КК України та п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», судом першої інстанції безпідставно призначено покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, які не мають самостійної кваліфікації, а саме використання ОСОБА_13 завідомо підробленого документа, які мали місце 05 та 08 грудня 2019 року і кваліфіковані за ч.4 ст. 358 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в сумі 850 грн. та штрафу в сумі 850 грн. відповідно.

Також наголошує, що судом призначено покарання однакового виду та розміру за вчинення кримінальних проступків, а відтак вважає, що з огляду на положення п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при обранні остаточного покарання за сукупністю злочинів (кримінальних проступків) на підставі ч.1 ст. 70 КК України безпідставно обрано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Просить скасувати вирок Залізничного районного суду м. Львова від 29 вересня 2020 року, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, та призначити покарання: за ч.3 ст. 357 КК України у виді штрафу в сумі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в сумі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в сумі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_12 , пояснення обвинуваченої ОСОБА_13 , яка не заперечила щодо її задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_13 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченої та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

П.п.1, 2 ч.1 ст. 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Разом з тим, в порушення вищезазначених вимог закону, суд першої інстанції при постановленні вироку відносно ОСОБА_13 кваліфікував дії останньої за ч.4 ст. 358 КК України як окремі кримінальні правопорушення і призначив покарання обвинуваченій за вчинення окремих епізодів злочинної діяльності, що були об`єднані однією кваліфікацією, а відтак не мали самостійної санкції, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, про що вірно зазначено з цього приводу в апеляційній скарзі прокурора.

Крім цього, як вбачається з вироку суду, обвинуваченій ОСОБА_13 за інкриміновані їй кримінальні правопорушення призначено однакові за видом і розміром покарання, а саме у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та визначено остаточне покарання із застосуванням передбаченого ч.1 ст. 70 КК України принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Однак наведене, як вірно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, суперечить роз`ясненням, які містяться у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких однакові за видом та розміром покарання поглинанню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкції статей (санкцій частин статей) КК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно призначив обвинуваченій ОСОБА_13 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а відтак не застосував закон, який підлягає застосуванню.

За таких обставин, апеляційна скарга першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури є обґрунтованою, відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону та підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку.

Так, згідно п.3 ч.1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок суду першої інстанції повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

В такому випадку, апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 420 КПК України має ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 визначити остаточне покарання, що відповідає положенням ст.ст. 65, 70 КК України і буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за встановлених судом першої інстанції обставин, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та вчинення кримінального правопорушення жінкою у стані вагітності і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.
Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 29 вересня 2020 року відносного ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 грн.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4