КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 19 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року,

за участі:

представника власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме: фотоапарат марки «Canon» s/n №93, з флеш накопичувачем білого кольору з червоним кольором s/n №D33193, зарядний пристрій чорного кольору, батарея чорного кольору, який поміщено до спец пакету №SUD4009858, де поняті поставили свої підписи; ноутбук «Lenovo» с/н №WB07689039 p/n 59332148, який поміщено до експертного пакету №EXPO433414, де поняті поставили свої підписи; планшет чорного кольору марки «Ainor» s/n №NOVO 10 MER013559, який поміщено до спец. пакету №EXPO980135, де поняті поставили свої підписи.
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

ОСОБА_5 зазначає, що вказане майно, на яке накладено арешт є її особистою власністю, оскільки придбано, ще до укладення шлюбу з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, гарантійним талоном від 30 березня 2014 року та товарним чеком від 04 квітня 2013 року.
Окрім того, стверджує, що клопотання про арешт майна подано з порушенням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки обшук та вилучення майна відбувся 04 березня 2021 року, а з клопотанням про арешт майна, відповідно до штемпелю вхідної кореспонденції слідчий звернувся до суду 09 березня 2021 року.
В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 03 березня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000652, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03 березня 2021 року до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_10 , про те, що 03 березня 2021 року, приблизно о 14 год. 45 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 в третьому парадному, вчинено розпусні дії відносно його малолітньої доньки.
04 березня 2021 року в період часу з 17 год. 40 хв. по 18 год. 17 хв. за адресою: АДРЕСА_2 у відповідності до ч. 3 ст. 233 КПК України, слідим СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 за участі двох понятих, а також із застосуванням безперервної відео фіксації, проведено невідкладний обшук квартири АДРЕСА_3 , в якій проживає ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , в ході якого вилучено:
- фотоапарат марки «Canon» s/n №93, з флеш накопичувачем білого кольору з червоним кольором s/n №D33193, зарядний пристрій чорного кольору, батарея чорного кольору, який поміщено до спец пакету №SUD4009858, де поняті поставили свої підписи;
- ноутбук «Lenovo» с/н №WB07689039 p/n 59332148, який поміщено до експертного пакету №EXPO433414, де поняті поставили свої підписи;
- планшет чорного кольору марки «Ainor» s/n №NOVO 10 MER013559, який поміщено до спец. пакету №EXPO980135, де поняті поставили свої підписи.
Того ж дня, ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

05 березня 2021 року СВ Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві на адресу Дніпровського районного суду м. Києва надіслано клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, яке 04 березня 2021 року вилучено під час обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_12 .

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суд ум. Києва від 29 березня 2021 року клопотання задоволено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000652 про накладення арешту на майно, яке 04 березня 2021 року вилучено під час обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_12 , слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання та прийшов до правильного висновку, що метою забезпечення збереження речових доказів необхідно накласти арешт.

Такі висновки слідчого судді доведено матеріалами провадження, специфікою обставин вчинення та розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій. Арештоване майно може бути доказом злочину, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням, а саме постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 04 березня 2021 року (а.с. 26-28).
Метою арешту майна є збереження речових доказів, забезпечення кримінального провадження, його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що прямо передбачено ст. 170 КПК України, як правову підставу застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що клопотання про арешт майна подано з порушенням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки обшук та вилучення майна відбувся 04 березня 2021 року, а з клопотанням про арешт майна, слідчий звернувся до суду 09 березня 2021 року,є безпідставними.

З матеріалів судового провадження убачається що, 05 березня 2021 року відповідне клопотання про арешт майна слідчою ОСОБА_13 надіслано до Дніпровського районного суду м. Києва, що підтверджується фотокопією накладної про поштове відправлення(а.с. 40), а 09 березня 2021 року воно надійшло до суду.
Не є підставою для скасування оскаржуваної ухвалидоводи ОСОБА_5 про те, що арештоване майно є її особистою власністю, оскільки придбано, ще до укладення шлюбу з ОСОБА_9 .
Як правильно зазначено слідчим суддею, проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_14 у межах кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, під час якого тимчасово вилучено майно, яким він міг користуватися та яке визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджено достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_5 з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме: фотоапарат марки «Canon» s/n №93, з флеш накопичувачем білого кольору з червоним кольором s/n №D33193, зарядний пристрій чорного кольору, батарея чорного кольору, який було поміщено до спец пакету №SUD4009858, де поняті поставили свої підписи; ноутбук «Lenovo» с/н №WB07689039 p/n 59332148, який було поміщено до експертного пакету №EXPO433414, де поняті поставили свої підписи; планшет чорного кольору марки «Ainor» s/n №NOVO 10 MER013559, який поміщено до спец. пакету №EXPO980135, де поняті поставили свої підписи, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Прова
Унікальний номер справи 755/4188/21 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15
Провадження № 11сс/824/2646/2021 Доповідач ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК