Дата документу 15.07.2021 Справа № 310/4515/13-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/932/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/4515/13-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької областівід 22 березня 2021 року, якою

відмовлено в задоволенні подання начальника Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області про звільнення від відбування покарання на підставі ст.80 КК України ОСОБА_7 .

Згідно з матеріалами провадження, начальник Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання на підставі ст.80 КК України ОСОБА_7 вказуючи, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31.05.2013 року засуджений ОСОБА_7 за ч.1 ст.203-2 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 127500гривень. 02.07.2013 року вирок набрав законної сили та з 09.12.2013 року перебуває на виконанні у Бердянському РВП ГУНП у Запорізькій області. 06.12.2013 року ОСОБА_7 оголошено в розшук та по теперішній час не встановлено.
Подання обґрунтовано тим, що перебіг строку давності сплив 06.12.2015 року, тому з урахуванням ч.3 ст.80 КК України є підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання.

Постановляючи рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 з 18.12.2013 року по теперішній час переховується, місце його знаходження не відомо, за весь час переховування засудженого не встановлено, строки давності, передбачені п.1 ч.1 ст.80 КК України з урахуванням положень ч.3 ст.80 КК України, не сплили, а отже доводи, викладені в поданні, є необґрунтованими, тому дійшов висновку, що подання начальника Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області про звільнення від відбування покарання на підставі ст.80 КК України ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 зазначає, що з рішенням суду він категорично не згоден, вважає, що його необхідно скасувати та постановити нове рішення,яким задовольнити подання. Зазначає, що він не переховувався та не ухилявся від виконання вироку. Йому не було відомо, що він знаходиться у розшуку. У 2020 році звертався до Бердянського МВДВС за інформацією, стосовно виконавчого провадження, однак відповіді не отримав, тому вважав, що вирок мабуть виконаний повністю або частково. Вважає, що вже вичерпаний час до виконання вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.
Просить скасувати ухвалу суду від 22.03.2021 та задовольнити подання про звільнення його від відбування покарання на підставі ст.80 КК України.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, дійшла до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

При цьому, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Вказані вимоги закону під час судового розгляду вказаного провадження, відносно ОСОБА_7 судом першої інстанції дотримані не були.

Колегія суддів вважає, що при розгляді провадження судом не забезпечено в повному обсязі виконання положень щодо всебічності, повноти та об`єктивності дослідження всіх обставин, які є істотними для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом який ухвалив вирок, за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює конкретні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються конкретні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Згідно п.1 ч.1 ст.80 КК України встановлено, що засуджена особа звільняється від відбування кримінального покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконання в строк два роки у разі засудження до покарання у менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3 вказаної статті перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

Як вбачається з судового рішення, встановлено, що начальник Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , оскільки обвинувальний вирок від 31 травня 2013 року не був виконаний та строк давності виконання цього вироку вже закінчився.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні клопотання зазначив, що строки давності, передбачені п.1 ч.1 ст.80 КК України, з урахуванням вимог ч.3 ст.80 КК України, не спливли через те, що засуджений весь час переховувався та був оголошений в розшук.

Висновки суду, що ОСОБА_7 переховувався та ухилявся від виконання вироку має на меті юридичні наслідки у вигляді зупинення строків давності за ч.3 ст.80 КК України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в матеріалах кримінального провадження, яке надійшло для апеляційного розгляду, відсутнє рішення на підставі якого ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Під час розгляду вказаного провадження суд першої інстанції належним чином не встановив наявність розшукової справи, факту переховування і ухиляння ОСОБА_7 від виконання вироку, а лише формально зазначив, що останній перебував в розшуку.

Отже, враховуючи викладене судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам провадження.

З наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення, відносно ОСОБА_7 , в зв`язку із чим, ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, і підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду провадження в суді першої інстанції, в ході якого суду необхідно врахувати висновки колегії суддів.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької областівід 22 березня 2021 року, відносно ОСОБА_7 , скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали провадження передати до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4