Справа № 589/614/20
Провадження № 1-кп/589/231/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2021 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0001062 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07.07.2018р. близько 22:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 разом зі своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в ході спілкування зі своїм знайомим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинили словесну сварку з останнім. Під час з`ясування відносин від удару ОСОБА_8 кулаком руки в область обличчя ОСОБА_5 , останній втратив рівновагу та впав спиною на бетонну поверхню біля вищевказаного під`їзду.

Після цього ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з останнім, в той час, коли потерпілий лежав на спині на бетонній поверхні біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , підбіг до нього та зупинившись з правого боку від ОСОБА_5 умисно наніс декілька ударів ногою в область голови останнього справа.

Злочинними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 46/2019 від 19.11.2019р. та № 24 від 20.02.2020р. було спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: синець та збільшення в об`ємі м`яких тканин в ділянці соскоподібного відростка правої скроневої кістки, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, та поздовжній лінійний переломом переднього відділу пірамідки правої скроневої кістки з переходом на клиновидну кістку, вогнища забою головного мозку у базальних та у заднє-латеральних відділах лівої лобної частки і в латеральних відділах лівої скроневої частки, посттравматичні зміни в порожнині клиновидних пазух та у порожнині середнього вуха справа і у комірках соскоподібного відростка справа, посттравматична нейропатія правого лицьового нерву, двобічний посттравматичний кохлеоневрит, глухота, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та кінцевому результату і наслідками.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, зазначив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. ОСОБА_4 показав, що 07.07.2018р. близько 22:00 год. він разом зі знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебував біля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 зателефонував потерпілому та той вийшов до них на вулицю. Спочатку ОСОБА_5 та ОСОБА_8 між собою спілкувались, а потім останній раптово вдарив потерпілого кулаком, від чого той впав на бетонну поверхню. Обвинувачений зазначає, що після цього ОСОБА_8 пішов геть, а він підійшов до потерпілого, який перебував у положенні лежачи на спині, та двічі вдарив його ногою в голову.

Обвинувачений не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, а також критично ставиться до вчиненого ним злочину та щиро розкаюється у вчиненому. Зазначив, що дуже шкодує про вчинене, судовому засіданні просив вибачення у потерпілого. Вказав, що після того, що сталося, зробив для себе належні висновки.

Потерпілий в судовому засіданні зазначив, що пробачив обвинуваченого та просив призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за клопотанням прокурора та згодою обвинуваченого і потерпілого судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися у спричиненні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння та такого, що спричинило втрату функцій органу слуху, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, в результаті якого спричинено негативні наслідки для здоров`я потерпілого. ОСОБА_4 раніше не судимий. Він є особою молодого віку, має професійно-технічну освіту, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Хоча ОСОБА_4 офіційно не працює, разом з тим заробляє собі на життя, працюючи на будівництві. Обвинувачений не одружений, утриманців не має, проживає сам. За місцем мешкання характеризується позитивно.

В судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчиненому злочині, висловив жаль з приводу вчиненого, публічно попросив вибачення у потерпілого за те, що сталося, яким вибачення були прийняті. Крім того, обвинувачений сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення.

Тому, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у межах, установлених у санкції відповідної частини зазначеної статті КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років.

При цьому, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позицію потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого, з огляду на наявність двох пом`якшуючих вину ОСОБА_4 обставин, суд дійшов висновку, що обвинувачений не є особою, небезпечною для суспільства, а його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 роки. При цьому на період дії іспитового строку на обвинуваченого необхідно покласти обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

Вирішуючи заявлені у даному кримінальному провадженні цивільні позови, слід зупинитися на наступному.

Так, прокурором в інтересах держави в особі Шосткинської міської ради заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 витрат установи охорони здоров`я на лікування у розмірі 6630 грн 51 коп.

В судовому засіданні обвинувачений цивільний позов прокурора визнав.

В силу статті 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно з розрахунком комунального некомерційного підприємства «Шосткинська центральна районна лікарня» від 26.02.2020р., ОСОБА_5 знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні з 08.07.2018р. по 25.07.2018р. Загальна вартість лікування склала 6630 грн 51 коп. Саме цей розмір витрат був заявлений прокурором до стягнення з обвинуваченого у цивільному позові. Таким чином, такий позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню відповідно до ст. 1206 ЦК України, ст. 206 ЦПК України.

При вирішенні цивільного позову потерпілого суд виходить з наступного.

Так, позивач просить стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в розмірі 12981 грн 30 коп., що складається із витрат на лікування, а також моральну шкоду в розмірі по 100000 грн.

В ході розгляду справи потерпілий позов підтримав частково, а саме в частині стягнення витрат на лікування у розмірі 12981 грн 30 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Обвинувачений вимоги цивільного позову ОСОБА_5 в такому розмірі визнав.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 завдав потерпілому тяжке тілесне ушкодження, що спричинило часткову втрату функцій органу слуху. Як вже було встановлено, ОСОБА_5 знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні комунального некомерційного підприємства «Шосткинська центральна районна лікарня» з 08.07.2018р. по 25.07.2018р. Крім того, як вбачається з виписки медичної карти стаціонарного хворого № 14105, ОСОБА_5 у період з 01.08.2018р. по 20.08.2018р. продовжив стаціонарне лікування у цьому ж закладі з діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма, гострий 2-х сторонній посттравматичний неврит слухових нервів, глухота.

За час лікування ОСОБА_5 поніс витрати на лікування на загальну суму 12981 грн 30 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій. Вказаний розмір матеріальних збитків обвинуваченим визнається.

Зважаючи на викладене, враховуючи принцип повного відшкодування шкоди, завданої вчиненням злочину, вимоги цивільного позову ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в заявленій сумі 12981 грн 30 коп.

В обгрунтування вимог щодо стягнення моральної шкоди ОСОБА_5 зазначає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 він зазнав сильних душевних страждань. Як зазначає потерпілий, йому болісно і тяжко від однієї тільки згадки про події вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, внаслідок якого він зазнав значних вимушених змін в житті. А саме, внаслідок завданих йому обвинуваченим тілесних ушкоджень він втратив слух правого вуха та частково лівого. Потерпілий пояснює, що часткова втрата слуху заважає його повноцінному спілкуванню з оточуючими, адаптації в суспільстві та стало підставою для встановлення йому третьої групи інвалідності, за якої протипоказана важка фізична праця та рекомендована робота без мовного навантаження.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає, що заподіяння ОСОБА_4 потерпілому тілесних ушкоджень призвело до фізичного болю і фізичних страждань, а також до моральних страждань останнього, його переживань з приводу вчиненого по відношенню до нього злочину, настання непоправних негативних наслідків для здоров`я потерпілого (часткова втрата слуху), що порушило його нормальний життєвий ритм. Таким чином, потерпілому заподіяно моральну шкоду.

Між вказаним протиправним діянням відповідача (вчиненням злочину) та заподіяною моральною шкодою потерпілому мається причинний зв`язок і вбачається вина відповідача, а тому, вимоги про стягнення моральної шкоди є законними.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення злочину щодо потерпілого, характер фізичних та душевних страждань потерпілого, ступінь вимушених змін у його житті, їх тривалість, поведінку заподіювача шкоди, позицію самого ОСОБА_5 , а тому, виходячи із засад справедливості, розумності, виваженості і достатності, задовольняє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в підтриманому цивільним позивачем розмірі - 5000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Шосткинської міської ради в особі фінансового управління грошові кошти в сумі 6630 (шість тисяч шістсот тридцять) грн. 51 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_5 .

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 12981 (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 30 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1