Справа № 561/379/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року смт. Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 11.02.2021 року, за обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, без постійного місця роботи, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
в с т а н о в и в:
10 лютого 2021 року близько 16 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на кухні житлового будинку за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту зі своєю дружиною ОСОБА_6 , діючи з необережності, не маючи прямого злочинного умислу, направленого на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не передбачаючи травмування останньої, хоча повинен був та міг передбачити, взяв у праву руку металевий совок, який знаходився біля дверей кухні та з відстані близько трьох метрів кинув його у сторону ОСОБА_6 , яка в цей час виходила з будинку, однак розвернулася обличчям до ОСОБА_4 , маючи намір взутися. В цей момент совок влучив потерпілій у праве око. В результаті вказаних дій ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани надбрівної ділянки справа, обширного проникаючого поранення склери з випадінням оболонок правого ока, перелом лобної та латеральної стінки орбіти справа, гематоми правого очного яблука, відшарування сітківки правого ока, з ускладненням у вигляді зміщення очного яблука донизу, випадінням кришталика, що призвело до повної сліпоти на праве око, які згідно до висновку судово медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили стійку втрату загальної працездатності.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України необережне тяжке тілесне ушкодження.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 від 18 травня 2021 року, за умовами якої сторони погодилися про повне, беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, узгодили покарання у виді обмеження волі строком на два роки. На підставі ст. 75 КК України узгодили звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України. При цьому пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, реально може виконати взяті на себе відповідно до цієї угоди зобов`язання та просив затвердити угоду.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважала за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , оскільки вона відповідає вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність.
Потерпіла ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні пояснила, що надала свою письмову згоду прокурору на укладення зазначеної угоди про визнання винуватості між ним та підозрюваним ОСОБА_4 . На даний час претензій до обвинуваченого не має, проти затвердження угоди про визнання винуватості судом не заперечувала.
Перевіривши угоду про визнання винуватості та заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого, його захисника, суд дійшов висновку, що укладення зазначеної угоди сторонами є добровільним, вона відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, і підлягає затвердженню.
Відповідно до ч. 2 і ч. 4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана не лише суспільним інтересам, але і здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 .
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за цією угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання ним винуватості.
При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, те, що до кримінальної відповідальності він притягається вперше, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та обставини, що обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає вимогам закону.
Сторони погоджуються на призначення такого покарання, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Згідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує положення ст. 50, 65 КК України, зокрема, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, у виді обмеження волі строком на два роки.
Разом з цим, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, повне, беззастережне визнання ним своєї вини, щире каяття, а також те, що до кримінальної відповідальності він притягається вперше, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та у відповідності до ч. 2 ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Зважаючи на те, що визначення тривалості іспитового строку є виключною компетенцією суду та входить до його дискреційних повноважень, суд дійшов висновку визначити ОСОБА_4 іспитовий строк терміном на два роки, із покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
П. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і підозрюваним ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, -
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 від 18 травня 2021 року.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю два роки.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази змиви слідів бурого кольору, зовні схожі на кров, позначені під № 2, 3, 4, поміщені до паперових конвертів НПУ ГСУ, металевий совок, позначений під № 0, упакований в картонну коробку з печаткою: «Для пакетів № 217 Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області», які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1