Справа № 590/662/21
Провадження № 1-кп/590/173/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2021 року смт. Ямпіль
Ямпільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
потерпілої: ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 05.06.2021, відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружба, Ямпільського району, Сумської області, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, який працює в ПЧ-6 на посаді монтера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 04 червня 2021 року, близько 18:00 години, перебуваючи на законних підставах у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до своєї дружини ОСОБА_5 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс один удар чашкою, яку тримав у своїй правій руці, в ліву виличну ділянку обличчя ОСОБА_5 , в результаті чого остання отримала, згідно висновку судово-медичної експертизи № 63 від 09.06.2021, тілесне ушкодження у вигляді: синця в лівій виличній ділянці з переходом на зовнішні третини верхньої та нижньої повік лівого ока, крововиливу в зовнішньому куті склери лівого ока. Тілесні ушкодження у вигляді синця та крововиливу по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п.п.2.3.1а, 2.3.2, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному проступку визнав у повному обсязі, надав показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумнівів у їх правдивості з огляду на деталізацію подій, описаних обвинуваченим.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 04 червня 2021 року, приблизно о 18:00 годині, приїхав з роботи до помешкання де проживає, що за адресою: АДРЕСА_2 . Через побутові питання в нього з дружиною ОСОБА_5 виник конфлікт, в ході якого він наніс один удар чашкою, яку тримав у правій руці, в ліву виличну ділянку обличчя ОСОБА_5 , в результаті чого остання отримала, тілесне ушкодження у вигляді синця біля лівого ока. У вчиненому щиро розкаявся. Вказав, що на даний час попросив у потерпілої вибачення і вона йому пробачила. Пообіцяв такого більше не вчиняти.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що претензій до обвинуваченого не має, на даний час обвинувачений попросив у неї вибачення і вона йому пробачила.
Таким чином, заслухавши пояснення обвинуваченого судом встановлено, що обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному проступку, погоджується із кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор у судовому засіданні не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, тобто обставини справи ніким не оспорюються.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого, суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Згідно зі ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості даного правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу ОСОБА_4 , який визнав вину, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, позицію потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та приходить до висновку, що покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень.
Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи перелічені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, його ставлення до вчиненого, суд не знаходить.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ч.3 ст.349, ст. 128, 129, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн (п`ятсот десять грн 00 коп.).
Речовий доказ чашку з полімерного матеріалу жовтого кольору, яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області повернути власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1