УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2021 року м.Житомир справа № 296/4450/21

провадження № 1-кс/296/1649/21

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Житомирській області підполковника поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000156 від 19.02.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317, ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України,-

встановив:
Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у Житомирській області (далі - СУ ГУНП в Житомирській області) підполковник поліції ОСОБА_2 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням, погодженим прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , відповідно до змісту якого просить накласти арешт у кримінальному провадженні №0000156 від 19.02.2020, що належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме:1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 9.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317, ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Необхідність арешту майна обґрунтовує тим, що оскільки ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкі кримінальні правопорушення, за які кримінальним законодавством передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років із конфіскацією майна, є необхідність у накладенні арешту на майно останнього.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною третьою статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Положеннями статті 170 КПК України закріплено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями частини другої статті 171 КПК України, передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною першою статті 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Слідчий суддя звертає увагу, що в порушення вимог частини другої статті 171 КПК України, до клопотання про арешт майна не було додано оригіналів або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, зокрема:

- доказів на підтвердження подання клопотання про арешт майна у межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000156 від 19.02.2020;

- доказів на підтвердження обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ухвали про обрання йому запобіжного заходу (на підтвердження обставин існування обгрунтованої підозри);

- доказів на підтвердження факту, що підозрюваний у кримінальному провадженні №0000156 від 19.02.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), якому згідно інформаційної довідки від 12.05.2021 на праві приватної власності належить 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , є однією і тією ж особою.

Згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, клопотання про арешт майна підлягає поверненню.

Керуючись статтями 98, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Житомирській області підполковника поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000156 від 19.02.2020 - повернути для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків - 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1