Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1537/2021 Справа № 641/6536/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000667від 12.07.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання слідчого.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 07.07.2021 року приблизно в 13:00 невстановлена особа проникла на територію приватного будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала майно, спричинивши ОСОБА_4 матеріальну шкоду.

В ході досудового розслідування в якості потерпілого допитана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючий: АДРЕСА_1 , к.т. НОМЕР_1 яка пояснила, що 07.07.2021 приблизно в 19:00 виявила відсутність майна, яке знаходилось в альтанці на території домоволодіння по вищевказаній адресі, а саме: шампура нержавіючі в кількості 12 штук; казанок чавунний; глиняні тарілки в кількості 10 штук; на яке потерпілим надані документи, підтверджуючі факт придбання.

Крім того, керуючись правами потерпілого ОСОБА_4 , долучила до матеріалів кримінального провадження диск з відеозаписом від 07.07.2021 з території домолодіння, на якому зафіксований факт вчинення крадіжки, який визнаний доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження.

Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що 16.07.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , з території домоволодіння невстановлена особа здійснила крадіжку чугунної плити, чим спричинила матеріальну шкоду гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.07.2021 матеріали перевірки за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000689 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.

В ході досудового розслідування в якості потерпілого допитана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючий: АДРЕСА_1 , к.т. НОМЕР_1 яка керуючись правами потерпілого долучила до матеріалів кримінального провадження диск з відеозаписом від 16.07.2021 з території домоволодіння, на якому зафіксований факт вчинення крадіжки, який визнаний доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження.

25.08.2021 прокурором ОСОБА_3 винесена постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань в к/п № 0000667 від 12.07.2021.

25.08.2021 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України.

26.08.2021 в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, пр. Г.Сталінграда, 138В ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції носильні речі, в яких знаходився під час вчинення ним крадіжок з території домоволодіння по АДРЕСА_1 від 07.07.2021 та 16.07.2021, а саме футболка з коротким рукавом з написом на груді «GERMANY», футболка з коротким рукавом темно-зеленого кольору з трикутним вирізом та шльопанці синього кольору з написом «PS», які оглянуті та визнані доказами.

Згідно клопотання, прокурор вважає за необхідне накласти арешт на футболки та шльопанці, оскільки вони мають доказове значення у справі.
Прокурор та власник майна в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Як зазначено у клопотанні, вилучені футболки та шльопанці мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, оскільки у цих речах був одягнутий ОСОБА_6 під час вчинення ним злочинів, а тому, вказані речі мають силу речового доказу та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено, що вилучені речі мають силу речового доказу та могли зберегти на собі сліди злочину і мають доказове значення у кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 170-175 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 26.08.2021 під час огляду місця події за адресою: м. Харків, пр. Г.Сталінграда, 138-В, а саме футболка з коротким рукавом з написом на груді «GERMANY», футболка з коротким рукавом темно-зеленого кольору з трикутним вирізом та шльопанці синього кольору з написом «PS».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1