Справа № 461/1206/21
Провадження № 1-кп/461/303/21
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

07.05.2021 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , його представника ОСОБА_7 ,

розглядаючи обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

встановив:

У провадженні Галицького районного суду міста Львова знаходиться обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001012 від 04.09.2020 року, згідно якого ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Захисник ОСОБА_4 подав до суду клопотання про повернення застави, внесеної в межах даного кримінального провадження в сумі 45 400,00 гривень, мотивуючи клопотання тим, що строї дії обов`язків, покладених на обвинуваченого завершився, оскільки сторона обвинувачення із клопотанням про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу не зверталась.

Обвинувачений та його захисник подане клопотання підтримали.

Прокурор в судовому засіданні клопотання заперечив з мотивів безпідставності.

Потерпілий та представник потерпілого, кожен окремо, віднесли вирішення клопотання на розсуд суду.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, заслухавши доводи учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 10.02.2021 року скасовано ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25.01.2021 року, якою підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 гривень.

Згідно ч.ч.1, 3, 8, 9, 10, 11 статті 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Частиною 6 ст.194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 374 КПК України, вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин. У мотивувальній частині вироку зазначаються, серед іншого, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд. У резолютивній частині вироку зазначаються , серед іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили; рішення щодо процесуальних витрат; рішення про цивільний позов; рішення про інші майнові стягнення і підстави цих рішень;

Таким чином, аналіз наведених положень КПК України свідчить про те, що закінчення строку дії обов`язків покладених на обвинуваченого не є безумовною підставою для повернення застави, а таке рішення може бути прийнято судом, відповідно до положень ст. 374 КПК України, під час ухвалення вироку.

Крім того, наведені вище положення свідчать про те, що обвинувачений та заставодавець при застосуванні такого запобіжного заходу як застава повідомляються про ризики і обмеження, які встановлюються внаслідок його застосування.

Також, аналіз наведених положень КПК України свідчить про те, що питання повернення застави слід розглядати в комплексі з іншими питаннями, з метою яких застосовується такий запобіжний захід, таких як забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, звернення судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Водночас, закон прямо наділяє суд правом ухвалення рішення щодо заходу забезпечення кримінального провадження під час ухвалення вироку, а положення КПК України не зобов`язують суд невідкладно вирішувати питання повернення застави, в залежності від закінчення строку покладених на обвинуваченого обов`язків.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.182, 194, 203, 374 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотання захисника про повернення застави відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1