Справа №295/9721/21
УХВАЛА
Іменем України

05.08.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Житомирська виправна колонія (№4)» про умовно дострокове звільнення,

встановив:

Засуджений звернувся до суду із заявою, в якій просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Засуджений у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду заяви, подав заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим суд проводить розгляд справи у його відсутність.

Представник ДУ «ЖВК (№4)» просив проводити судове засідання без його участі, заяву засудженого підтримав.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки останній не довів свого виправлення.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

ОСОБА_3 засуджений вироком Васильковського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2016 за ч.3 ст. 185, 71 КК України до 5 років 3 місяці позбавлення волі. З урахуванням ухвали Апеляційного суду Київської області про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 02.03.2017 початок строку: 20.12.2016, кінець строку: 10.01.2022.

Засуджений в місцях позбавлення волі з 20.12.2016 року. За час тримання в Київському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, заохочень, стягнень не мав.

З 07.05.2017 року відбуває покарання в державній установі «Житомирська виправна колонія (№4)». За час перебування в установі допустив 14 порушень режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності начальником установи, з низ 2 рази був поміщений в ДІЗО та 2 рази проводилась бесіда виховного характеру. Останнє стягнення накладено 25.08.2020. З огляду на характеристику дані порушення допущені засудженим у зв`язку з тим, що він підтримував стосунки із засудженим негативної спрямованості. Після проведеної роботи виховного та профілактичного характеру адміністрацією установи засуджений змінив свою поведінку на краще, режиму тримання не порушує.

На початку відбування покарання засуджений на виробництві установи не був працевлаштований у зв`язку із небажанням працювати. З 30.09.2020 працевлаштований в господарчій обслузі колонії, робітником їдальні. До праці та своїх обов`язків ставить сумлінно, має два заохочення, отримані в січні та липні 2021 року.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Дотримується вимог пожежної безпеки. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. На профілактичних обліку в установі не перебуває. Приймав участь у програмі виховного впливу «Професія», отримав професію «верстатник деревообробних верстатів». Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», завдання якої виконує шляхом відвідування спортивного майданчику установи. Підтримує стосунки із знайомою та рідними шляхом побачень, отримує від них посилки-передачі (42). Вину у скоєному злочині визнає, зі слів розкаюється.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи поведінку засудженого під час всього терміну відбування покарання, яка протягом більше чотирьох років характеризувалась негативно, нетривалий період після зміни його поведінки на краще: тільки в вересні 2020 працевлаштувався та тільки з 2021 року став отримувати заохочення, суд приходить до висновку, що стверджувати про виправлення ОСОБА_3 на підставі його поведінки та ставлення до праці передчасно, а тому відмовляє у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, на протязі того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1