1-кс/755/809/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 та № 0005159,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивоване тим, що у провадженні слідчих Дніпровського ВП та прокуратури № 4 м. Києва перебувають матеріали кримінальних проваджень, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 та № 0005159 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 194 КК України. Потерпілим у кримінальному провадженні, згідно зі ст. 55 КПК України, є ОСОБА_3 , майно якого згоріло та викрадено у 2017 році, що зазначено у двох кримінальних провадженнях, в акті про пожежу та матеріалах справ № № 755/7363/18-ц, 755/15680/20-к, 755/12570/20-к, 755/15132/20-к, 755/11302/20-к, 755/7994/20-к, 755/7227/20-к, 755/7062/20-к, 757/49825/20-к, 757/145049/20-к, 757/45049/20-к. Таким чином, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки є законні підстави вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватися від органу досудового розслідування або суду, оскільки її попередня поведінка говорить про те, що вона знищує, приховує та спотворює будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто остання має бажання знищити всі докази злочину, а також, є ризик впливу на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів, а тому, є необхідним накладення арешту на її майно, яке вона готує до продажу з метою покинути територію України та з метою не розрахуватись за нанесену пожежею шкоду. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 посилається на тривалі судові тяганини з відповідачкою в цивільному процесі, де остання погрожувала спалити його будинок і це здійснила, розрахуватись за нанесену шкоду відмовляється, готується до продажу житла та виїзду за межі України. ОСОБА_4 свідомо, злочинно та навмисно ввела в оману державні структури, а в акті про пожежу вказала невірну адресу погорільців, не вказала, що ОСОБА_3 являється співвласником 1/2 частини будинку, який був охвачений пожежею і було знищено майно останнього. Причиною пожежі є те, що відповідач, не дивлячись на неодноразові звернення, продовжувала погрожувати, що зафіксовано протоколами. Після пожежі, ОСОБА_4 робить косметичний ремонт у садибі та у квартирі, з метою їх продажу. У матеріалах справи № 7363/18 наявні докази про належність майна ОСОБА_4 , яке остання продає. Зокрема, у м. Києві у ОСОБА_4 є й інша нерухомість, а саме, остання має декілька квартир, де проживає. Накласти арешт на згарище, що знаходиться по АДРЕСА_1 , неможливо, оскільки його ціна не відповідає ціні позову. Співрозмірність запропонованого засобу забезпечення позову визначається заявленими позовними вимогами у справі № 755/7363/18-ц та відсутність арешту майна ускладнить у подальшому виконання рішення суду. З метою попередження шахрайства з боку відповідачки ОСОБА_4 , є необхідність у накладенні арешту на її житло, що по АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 своєю протиправною поведінкою вчинила правопорушення, яким нанесена шкода. Крім того, звернувшись до БТІ з проханням надати довідки про наявність майна ОСОБА_4 , ОСОБА_3 отримав відмову, зокрема, нотаріуси також не уповноважені надавати таку інформацію, а тому, наявність нерухомості ОСОБА_4 може визначити лише суд. У зв`язку із вищенаведеним, ОСОБА_3 вважає, що є доцільним здійснення забезпечення доказів, а саме накладення арешту на нерухомість ОСОБА_4 .

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання про арешт майна, у порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Як вбачається зі змісту клопотання, ОСОБА_3 зазначає, що він визнаний потерпілим у кримінальних провадженнях № 0000160 та № 0005159, хоча, будь-яких доказів з цього приводу не надано.

Зокрема, а ні з клопотання ОСОБА_3 про арешт майна, а ні з долучених до нього матеріалів, не вбачається, що останній є цивільним позивачем у кримінальних провадженнях № 0000160 та № 0005159, і в рамках даних кримінальних провадження ним було заявлено цивільний позов.

Крім того, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Проте, як вбачається з наявних матеріалів, у кримінальних провадженнях № 0000160 та № 0005159 підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, немає.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що з клопотання про арешт майна ОСОБА_3 вбачається, що на даний час відбувається судове провадження у цивільному процесі щодо обставин, викладених ним, що не позбавляє його, за наявності на те законних підстав, у порядку цивільного судочинства заявляти клопотання про арешт майна.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання ОСОБА_3 про арешт майна задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст. ст. 9, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 та № 0005159 - відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову в арешті майна може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя: