Справа № 305/1963/20 Провадження по справі 1-кп/305/247/21
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу

07.04.2021 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000631 від 02.11.2020 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст .286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження №0000631 від 02.11.2020 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою Рахівського районного суду від 16.12.2020 року по вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, ухвалою Рахівського районного суду від 23 грудня 2020 кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор вважає, що розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4 слід відкласти у зв`язку з неявкою свідків. Також, прокурор висловила думку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, який закінчується 10.04.2021. Зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України, один із яких належить до категорії тяжких злочинів та карається на строк від трьох до восьми років позбавлення волі. На даний час, на думку сторони обвинувачення, лише тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не відпали. Так, обвинувачений, усвідомлюючи неминучість покарання за кримінальні правопорушення, за якими він обвинувачується, може переховуватися від слідства та суду, про що свідчить те, що після наїзду на пішохода, з місця події втік та сховав знаряддя вчинення злочину, щоб не бути викритим працівниками правоохоронних органів. ОСОБА_4 , також, може впливати на свідків обвинувачення та потерпілу, які ще не допитані судом, з метою дачі ними неправдивих показів чи відмови від показів, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином. Отже, на даний час застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, отже є недоцільним, а застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, тому вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 слід продовжити на 60 діб.

Мотивоване клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор ОСОБА_3 подала 30.03.2021.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували щодо відкладення розгляду кримінального провадження. Одночасно просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Вважають, що достатнім для забезпечення кримінального провадження буде застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки обвинувачений наміру ухилятися від суду не має. Хоч він і зник з місця пригоди, яка мала місце 01.11.2020, однак він визнає свою вину в повному обсязі, давав слідчому та суду послідовні покази, вчинив злочин з необережності, позитивно характеризується за місцем проживання, веде здоровий спосіб життя. Також він має на утриманні неповнолітню дитину, його сім`я з моменту затримання ОСОБА_4 знаходиться у вкрай важкому (майже жебрацькому) становищі, оскільки саме він забезпечував сім`ю матеріально, а його дружина не працює, знайти роботу за місцем проживання не може, виїхати на сезонні роботи також не має можливості, через те, що зобов`язана доглядати та виховувати неповнолітню дитину. Переховувати знаряддя злочину, яким є автомобіль, на якому скоїв ДТП, він наміру не має і не може, оскільки такий знаходиться на штрафмайданчику поліції. Впливати на потерпілу та свідків також сенсу не має, оскільки він визнає свою вину повністю. Крім того, він хворіє, перебував з 2016 року на обліку у Рахівській РЛ, через виразку шлунку, йому необхідне особливе харчування, яке в умовах тримання під вартою йому не може надаватися. Враховуючи, що з моменту затримання ОСОБА_4 пройшло майже шість місяців, з того часу змінилися обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу щодо нього, тому просять змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання або домашній арешт в нічний час доби.

Мотивоване клопотання захисник ОСОБА_5 подав 30.03.2021 року.

Потерпіла ОСОБА_6 вважає за необхідне у відношенні обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов до такого висновку.

Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч. 1 ст. 176 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта,..." чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність в обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 03 листопада 2020 року у відношенні ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Під час розгляду даного кримінального провадження Рахівським районним судом Закарпатської області строк тримання під вартою продовжувався декілька разів, з остаточною дією ухвали до 10 квітня 2021 року.

На даний час виникла необхідність у відкладенні судового засідання для допиту свідків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Європейським судом 15.12.2016 року прийнято рішення «Ігнатов проти України» (заява № 40583/15), де констатував порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість). Зокрема, Європейський суд зазначив про те, що під час процедури розгляду питання про продовження запобіжного заходу "суддя не вказав у чому полягають конкретні ризики щодо кожного обвинуваченого, а отже рішення було свавільним та не відповідає вимозі «законності»; впродовж всього періоду заявник тримався під вартою на підставі припущень щодо можливого тиску на свідків та перешкоджання слідству та суду. В той час як згідно зі ст. 5 Конвенції органи державної влади повинні надати реальні докази існування таких ризиків". Отже, визнаючи порушення п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод під час розгляду зазначеної справи Європейський суд вкотре повторив позицію щодо того, що відсутність мотивації в судовому рішенні щодо продовження тримання під вартою несумісне з принципом захисту від свавілля, що передбачається п. 1 ст. 5 Конвенції.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який повною мірою забезпечив би запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав би засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, враховуючи обставини справи, а саме те, що наразі відсутній ризик у незаконному впливі ОСОБА_4 на потерпілу та свідків, оскільки основні свідки та потерпіла вже допитані судом, однак, суд погоджується з прокурором про те, що залишається ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, а тому суд вважає, що є підстави для зміни запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Також суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку зі зміною відносно обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, суду, а також не відлучатися за межі м. Рахова без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання, не відвідувати бари, кафе, ресторани та розважальні заклади.

Керуючись ст.ст. 176-179, 201, 202, 205, 309, 372, 392 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Судове засідання відкласти на 29.06.2021 року на 14.00 год в залі судових засідань Рахівського районного суду Закарпатської області.

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Луги, Рахівського району Закарпатської області, мешканцю АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання строком на два місяці, починаючи з 07.04.2021 року до 06.06.2021 року, звільнивши його з-під варти негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі населеного пункту за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- не відвідувати бари, кафе, ресторани та розважальні заклади.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що обов`язки покладаються на нього на строк до 06.06.2021 року. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що у разі невиконання зазначених обов`язків, до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід та накладено грошове стягнення.

Строк дії ухвали до 06.06.2021 року.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1