Провадження № 1-кп/643/1099/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000652 від 16.05.2019, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, який фактично мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова з Харківської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Під час підготовчого судового засідання представником потерпілого ОСОБА_6 пред`явлений цивільний позов, у якому він просить залучити до участі у справі цивільного відповідача ОСОБА_7 та стягнути з ОСОБА_8 як власника джерела підвищеної небезпеки та роботодавця обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 у якості відшкодування моральної шкоди 2 000 000 грн. та у якості відшкодування матеріальної шкоди 24515,04 грн.
З метою забезпечення цивільного позову представником потерпілого ОСОБА_6 подано заяву про забезпечення позову, у якій він просить накласти арешт на все нерухоме майно цивільного відповідача ОСОБА_7 , відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, що додається.
В обґрунтування заяви зазначено, в підготовчому судовому засіданні представником потерпілого заявлений цивільний позов до власника джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_7 щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, на суму 2 000 000 грн. та 24515,04 грн. Факт завдання шкоди підтверджено письмовими доказами, що додані до позовної заяви, а також обвинувальним актом, який затверджено прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 . В порядку, передбаченому ст. 170 КПК України, а також ст. 149-151 ЦПК України, з метою забезпечення цивільного позову в межах кримінального провадження, виникла необхідність накласти арешт на все нерухоме майно цивільного відповідача ОСОБА_8 .
В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 та її представник адвокат ОСОБА_6 підтримали заяву про арешт майна, просили її задовольнити.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання представника потерпілого про арешт майна.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували щодо задоволення клопотання представника потерпілого про арешт майна.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення клопотання з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Як вбачається, з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «МАН-10.150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_8 .
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наявності підстав для визнання цивільним відповідачем ОСОБА_8 , як власника джерела підвищеної небезпеки.
Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, в тому числі для забезпечення цивільного позову. Арешт майна допускається в тому числі з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

В рішенні від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд знову наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_8 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, літ. «А-2» з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 362,3 кв.м., житловою площею 189,4 кв.м., розмір частки: Ѕ, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , земельна ділянка, площею 0,0627 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,15 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , житловий будинок, літ. «А-1», загальною площею 119,6 кв. м., житловою площею 45,8 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , земельна ділянка , площею 0,1 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , квартира, загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Виходячи із розміру позовних вимог, зокрема виходячи з розміру вимог про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди в сумі 2 000 000 грн. та 24515,04 грн., суд приходить до висновку, що співмірним із позовними вимогами буде накладення арешту на житловий будинок, літ. «А-1», загальною площею 119,6 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м. та є пропорційним заходом забезпечення позову, який не накладає надмірний тягар на цивільного відповідача.

Крім того, прокурор в судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, зазначивши на наявності передбачених законом підстав для судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти призначення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали обвинувального акту, приходить до висновку щодо наявності підстав для призначення судового розгляду, виходячи з наступного.

Кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 314-316, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Залучити до участі у справі за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, як цивільного відповідача ОСОБА_8 .

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_6 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

З метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000652 від 16.05.2019, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, накласти арешт, шляхом заборони відчуження, на житловий будинок, літ. «А-1», загальною площею 119,6 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що належить на праві приватної власності цивільному відповідачу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова на 01.07.2021 на 10 год. 00 хвил.

У судове засіданні викликати сторони кримінального провадження та потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1