КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.01.2021 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу генерального прокурора України ОСОБА_11 , та продовжено ОСОБА_9 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.03.2021 включно.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання у нічний час доби.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначала, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, а оскаржувана ухвала є невмотивованою та необґрунтованою.
Слідчим суддею помилково не перевірено наявність обґрунтованої підозри з тих підстав, що обгрунтованість вже досліджувалась слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу. При цьому, ухвала слідчого судді про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу станом на 27.01.2021 була предметом перегляду в Київському апеляційному суді.
Органом досудового розслідування не надано доказів причетності ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.
На думку захисника, єдиними доказами причетності останнього до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є показання потерпілого ОСОБА_12 та протокол впізнання від 20.07.2020, які є сумнівними та спростовують показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Крім того, кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 255 КК України є помилковою, оскільки в повідомленні про підозру відсутній опис необхідних та реальних ознак злочинної організації, зокрема не зазначено даних щодо місця, часу, обставин, за яких відбувся вступ ОСОБА_9 в організацію та участь у її складі, а також відсутній детальний і послідовний опис загальних та спеціальних ознак (проявів) функціонування організації, як різновиду злочинного об`єднання.
Захисник вважала, що зазначені в оскаржуваній ухвалі ризики не існують або значно зменшилися з часу застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу.
Слідчий суддя залишив поза увагою те, що в доданих до клопотання матеріалах відсутні докази умислу, мети та наміру ОСОБА_9 переховуватися від органу досудового розслідування, а також відсутні факти, які свідчать про вчиненням ним таких дій раніше.
ОСОБА_9 раніше не судимий, одружений, має на утриманні 4 малолітніх та неповнолітніх дітей, серед яких одна дитина має вроджені вади та потребує ряду невідкладних хірургічних втручань, має дві вищі юридичні освіти, має дозвіл на проживання в Україні, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та має законні джерела доходів, зокрема запропоноване роботодавцем місце працевлаштування.
Також, недоведеним є ризик незаконного впливу на учасників процесу, оскільки додані до клопотання матеріали не містять анкетних даних свідків, підтвердження володіння ними цінною і доказовою інформацією для досудового розслідування, мети та способу впливу на них, а також відсутні інші докази незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних чи можливості його чинити в майбутньому.
Захисник вважала, що твердження органу досудового розслідування щодо наявності ризику знищення, приховування чи спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження є припущенням та спростовується матеріалами кримінального провадження, оскільки відсутні докази існування інших учасників злочинної організації, про яких невідомо стороні обвинувачення, а досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває з 14.05.2020, що дозволяє повною мірою встановити, задокументувати і зібрати доказову базу щодо всіх можливо причетних осіб. Також, за результатами проведення обшуків за адресою проживання ОСОБА_15 , його членів родини, та в автомобілі, яким користується останній, органом досудового розслідування не виявлено речей або предметів, які доводять причетність останнього до інкримінованих кримінальних правопорушень.
Крім того, сторона обвинувачення не навела підстав, чому ризик вчинення інших корисливих злочинів має високий ступінь вірогідності існування. Даний ризик спростовується наявністю законних джерел доходу у ОСОБА_9 , заощаджень, та пропозиції щодо його працевлаштування.
Також, прокурором та слідчим суддею не наведено підстав для висновку про високу ступінь вірогідності продовження існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, особливо в розрізі позбавлення волі особи.
Слідчий суддя належним чином не вмотивував неможливість застосування відносно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.
На думку апелянта, обсяг процесуальних дій, які залишилось провести та здійснити, в жодному випадку не виправдовує доцільність тримання під вартою підозрюваного ще 2 місяці.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_9 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також посилалися на наявність гарантійного листа про забезпечення житлом підозрюваного, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 255 КК України.

Згідно даних протоколу затримання, 10.12.2020 о 00 год. 13 хв. ОСОБА_9 затримано у порядку ст. 208 КПК України, та цього ж дня о 14 год. 10 хв. йому вручено повідомлення про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України; у незаконному позбавленні волі та викраденні людини, з корисливих мотивів, здійснюване протягом тривалого часу, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України; у вимозі передачі чужого майна, чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру, поєднані з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене організованою групою в складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2020 щодо підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07.02.2021 включно.
Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_16 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 від 14.05.2020 до трьох місяців, тобто до 09.03.2021.
27.01.2021 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу генерального прокурора України ОСОБА_11 , в якому просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 в межах строку досудового розслідування, тобто до 09.03.2021, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.01.2021 задоволено клопотання слідчого, та продовжено ОСОБА_9 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.03.2021 включно.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_9 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України,є обґрунтованою.
Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_9 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_9 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.
На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_9 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.
Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, та застосуванні до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри, є безпідставними, оскільки слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, згідно якого, «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.
З наведених підстав, є передчасними доводи захисника в апеляційній скарзі про неналежність долучених до клопотання доказів та невірну кваліфікацію дій підозрюваного. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Крім цього, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.
Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
До завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про продовження щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Твердження апелянта про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується, що продовжують існувати ризики переховування ОСОБА_9 від органу досудового розслідування та суду, можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, їх підвищену суспільну небезпеку, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.
Обставини, на які посилається захисник у апеляційній скарзі, зокрема те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, одружений, має на утриманні 4 малолітніх та неповнолітніх дітей, серед яких одна дитина має вроджені вади та потребує ряду невідкладних хірургічних втручань, має дві вищі юридичні освіти, легально знаходиться на території України, та має місце проживання, а також посилання на наявність гарантійного листа про забезпечення житлом підозрюваного, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.
Твердження апелянта про те, що слідчим суддею невмотивовано неможливість запобігти встановленим у справі ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3