ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 6953/5154/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/647/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,
- прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
- підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.02.2021, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції №1 ГУ Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 35 днів, до 26 квітня 2021, без визначення розміру застави.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 22.02.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції №1 ГУ Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.
В обґрунтування клопотання вказував, що старшим слідчим СВ Харківського районного управління поліції №1 ГУ Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000215 від 02.10.2020, за ознакамикримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України за підозрою ОСОБА_8 .

26.01.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто незаконне виготовлення та зберігання психотропної речовини, з метою збуту, в особливо великих розмірах.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.01.2021, підозрюваному ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.03.2021.
Постановою керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_10 строк досудового розслідування продовжено до 26.04.2021.
17.02.2021 прокурором ХМП №2 винесено постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань в одне кримінальне провадження за №0000215.
З ухвали слідчого судді вбачається, що задовольняючи клопотання слідчого про продовження до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленого ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.02.2021, постановити нову, якою обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити суму застави.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, ОСОБА_8 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, відповідно до ст.214 КПК України, 02.10.2020 до ЄРДР за №0000215були внесені відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України та розпочате досудове розслідування.

В обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК Українинаявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із тяжкістю покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України; наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Проте, слідчим суддею не враховано, що відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Слідчий суддя визнав доведеним існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з чим погоджується апеляційний суд.

Проте, прокурором не доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або що їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики з місця колишньої роботи та навчання, вину визнає в повному обсязі, щиро кається, дає стабільні та послідовні покази, сприяє розкриттю кримінальних правопорушень, що підтвердив і прокурор.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Всупереч вимогам п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, слідчий в клопотанні лише зазначив про неможливість запобігання вказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, проте, будь-якого обґрунтування, з посиланням на матеріали кримінального провадження, обставин, які дають підстави вважати неможливим застосування до ОСОБА_8 іншого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу, клопотання не містить.

Таким чином, висновок слідчого судді про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою належним чином не вмотивований.

Згідно з ч. 4 ст. 195 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов хибного висновку про доведеність прокурором обставин, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобіганням ризикам у кримінальному провадженні та необхідність застосування до ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу з урахуванням вищезазначених обставин щодо самої особи підозрюваного та його поведінки.

За вищенаведеного, ухвала слідчого судді на підставі вимог п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 409 та ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України.

Судова колегія враховує позитивні характеристики, щире каяття та послідовне надання показів підозрюваним, приймає до уваги той факт, що слідчим та прокурором доведена наявність обставин, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування оскільки неотримані висновки призначених експертиз та виходить з того, що ОСОБА_8 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце мешкання, негативних характеристик зі сторони обвинувачення не надано, а тому вважає за можливе застосувати відносно цього підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання..

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що клопотання слідчого слід задовольнити частково та про можливість застосування до підозрюваного ст. 181 КПК України і обрати стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

На думку судової колегії саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

З огляду на викладені обставини у сукупності, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 26 квітня 2021, з покладенням на підозрювану обов`язку передбаченого п. 9 ч. 5 ст. 194 КПК України: носіння електронного засобу контролю,в повній мірі відповідатиме меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладних на нього процесуального обов`язку та запобіганню спробам вчинити дії, зазначені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Строк дії даної ухвали з урахуванням вимог ст. ст. 131, 132, 176, 181 КПК України судова колегія визначає до 26.04.2021, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.02.2021щодо застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування скасувати.

Постановити нову, якою змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , з носінням електронного засобу контролю, до 26.04.2021.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді