Справа № 148/580/21
Провадження №11-кп/801/712/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судового засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за №0000040 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.04.2021 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Ладижин, Гайсинського району, Вінницької області,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 490 (чотириста дев`яносто) грн.32 копійок.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

Згідно вироку ОСОБА_8 05.03.2021 близько 14:00 год., перебуваючи по вул. Набережній, с. Ганнопіль, Тульчинського району, Вінницької області, поряд із магазином «Продукти`побачив металеву трьох секційну драбину марки «KRAUSETRIBILO 3X10», яка належить ОСОБА_10 , який облаштовував на території с. Ганнопіль мережу інтернет та залишив належне йому майно без нагляду.

Побачивши вказану металеву драбину, ОСОБА_8 діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки та відсутності сторонніх осіб, які могли виявити його протиправні дії, що на його переконання виключало можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, непомітно для сторонніх осіб викрав вказану вище драбину, вартістю 4531,60 грн., після чого розпочав швидкий рух по вулиці, для завершення вчиненого ним кримінального правопорушення до кінця і обернення викраденого майна на власну користь.

Однак після вчиненої крадіжки, коли ОСОБА_8 вже фактично її здійснив та покидав місце вчинення правопорушення, останній був виявлений та затриманий потерпілим ОСОБА_10 , який припинив його протиправні дії, тобто ОСОБА_8 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Не погоджуючись з вироком суду заступник керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив його змінити через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та виключити з резолютивної частини вирока Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.04.2021 року вказівку про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки. Та вказати на призначення ОСОБА_8 покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік. Відповідно до п. 1, 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції не дотримано вимог ст. 4 КК України, а саме призначено покарання, яке не передбачено санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.

Законом України від 22.11.2018 № 2617-VIII, який набрав законної сили 01.07.2020, у санкцію ч.1 ст.185 КК України були внесені зміни та пом`якшено кримінальну відповідальність, а саме передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Загальне правило щодо дії закону про кримінальну відповідальність в часі відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України передбачає, що кримінальна протиправність і карність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Кримінальний проступок ОСОБА_8 вчинено 05.03.2021, тобто після набрання чинності вказаним законом, призначення покарання у виді позбавлення волі не передбачено санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, найбільш суворим видом покарання за ч. 1 ст. 185 КК України є обмеження волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури та просив її задовольнити, думку захисника ОСОБА_7 , який також підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.04.2021 року не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, встановленим органом досудового розслідування, та ніким не оспорюється.

Суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України за згодою учасників розглянув кримінальне провадження у спрощеному провадженні.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання, є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 3 ст. 5 КК України встановлено, що Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.04.2021 року ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, із звільненням від його відбування, на підставі ст. 75 КК України, хоча покарання у виді позбавлення волі не було передбачено санкцією ч. 1 ст. 185 КК України на час вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, 05.03.2021 року.

Станом на 05.03.2021 діяла редакція ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), санкція якої не передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Санкція ч.1 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009) передбачала покарання, в тому числі, і у виді позбавлення волі. Вказана редакція діяла до 01.07.2020, тобто до набрання Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 чинності, яким внесено зміни до санкції ч.1ст.185 КК України та визначено покарання у виді штрафу від 1000 до 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Тобто призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, суд першої інстанції не врахував положення ст. 4 КК України та безпідставно застосував санкцію ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції № 1449-VI від 04.06.2009), який у даному випадку не підлягав застосуванню, оскільки він погіршує становище обвинуваченого.

Таким чином суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст.413 КК України є підставою для зміни вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.04.2021 року в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.04.2021 року слід змінити в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, а саме: визначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) із звільненням від його подальшого відбування на підставі ст. 75 КК України.

В решті вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.04.2021 року залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 , - задовольнити.

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.04.2021 року відносно ОСОБА_8 , - змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 (трьох) місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4