Єдиний унікальний номер 205/2834/20
Провадження № 1-кп/205/929/20
У Х В А Л А
29 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000578 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, має вищу освіту, здійснює підприємницьку діяльність в ПП «Глай», одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвокат ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч.2 ст.115 КК України.

Під час вирішення питання, в порядку ст. 331 КПК України, про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурором ОСОБА_6 було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, оскільки має для цього матеріальну можливість та під загрозою призначення йому суворого покарання, яке за ч 2 ст. 115 КК України передбачено до довічного позбавлення волі, може вдатися до переховування від суду. Також прокурор зазначив про наявність ризику того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом їх залякування, оскільки йому відомо місце їх проживання та перебування.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що він не вчиняв інкримінований йому злочин, об`єктивних доказів його причетності до його вчинення немає, а також він немає намірів переховуватися від суду та впливати на свідків по кримінальному провадженню, оскільки прагне доводити в суді свою невинуватість.

Захисник адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість обвинувачення та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, зокрема посилався на те, що прямих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину не представлено, а доводи прокурора щодо ризиків, які обумовлюють необхідність утримання обвинуваченого під вартою, зводяться лише до припущень. Просив суд змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що він зможе його виконувати за місцем постійного проживання, що унеможливить його спілкування зі свідками, які здебільш проживають в інших місцях.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 просила продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, посилаючись на те, що потерпіла ОСОБА_9 має побоювання щодо того, що обвинувачений ОСОБА_5 може на неї незаконно впливати та тиснути, оскільки він особисто знайомий з нею, знає її місце проживання

Колегія суддів, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, представника потерпілої, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає доведеними зазначені прокурором ризики того, що ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні. Даний висновок суду обґрунтований тим, що ОСОБА_5 особисто знайомий із свідками у кримінальному провадженні, які на теперішній час не допитані в судовому засіданні, знає їх місце проживання та перебування, у зв`язку з чим може незаконно впливати на них шляхом їх уговорів, залякування або іншого неправомірного впливу.

На підтвердження цього, на думку колегії суддів, вказують показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 , з яких вбачається, що обвинувачений характеризується як достатньо агресивна людина, схильна до конфліктів.

Також суд враховує, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, пов`язаного із спричиненням смерті людини, вчинене із особливою жорстокістю, та під загрозою можливого застосування до нього суворого покарання у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, яке, у свою чергу, передбачено санкцією статті обвинувачення у вигляді довічного позбавлення волі, у сукупності з наявністю інших ризиків, переконливо обумовлює ризик переховування ОСОБА_5 від суду, оскільки останній має для цього матеріальну можливість.

Окрім того, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, наявність у нього соціальних зв`язків та родини, а також відсутність неповнолітніх дітей.

Також, в ході розгляду питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 колегією суддів не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала, а ризики, які послужили підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшилися.

Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку колегії суддів не спроможні забезпечити належний розгляд провадження відносно ОСОБА_5 та виконання останнім процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 25 лютого 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3