УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу голови громадської організації «Ошукані українці» ОСОБА_3 на постанову слідчого другого відділу Управління досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 лютого 2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0002367 від 07.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.158, ч.2 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИЛА :

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга голови громадської організації «Ошукані українці» ОСОБА_3 на постанову слідчого другого відділу Управління досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 лютого 2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0002367 від 07.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.158, ч.2 ст.358 КК України, в якій заявник просить скасувати зазначену постанову про відмову у визнанні потерпілим, а також зобов`язати слідчого другого відділу Управління досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого та надати для ознайомлення матеріали кримінального провадження.

В обґрунтування скарги заявник зазначає про те, що 22 лютого 2021 року слідчий другого відділу Управління досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 винесла постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0002367 від 07.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.158, ч.2 ст.358 КК України.

Однак, заявник ОСОБА_3 вважає таке рішення слідчого немотивованим та незаконним, у зв`язку з чим, на його думку, така постанова про відмову у визнанні його потерпілим підлягає скасуванню.

Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити, з підстав у ній наведених. Зазначив, що було порушено його виборчі права, а саме обирати та бути обраним. Пояснив, що на Всеукраїнському З`їзді політичної партії «Слуга народу» він висловлював відповідну позицію, а в подальшому взагалі відмовився приймати участь в ньому. Також додав, що 09 лютого 2021 року він надав слідчому ряд документів, на підтвердження його статусу у кримінальному провадженні.

Слідчий другого відділу Управління досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , рішення якої оскаржується, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явилася. На електронну пошту суду від слідчого ОСОБА_4 надійшло клопотання про відмову у задоволенні скарги голови громадської організації «Ошукані українці» ОСОБА_3 , у якому остання зазначила, що вказана скарга не підлягає задоволенню, оскільки з клопотання ОСОБА_3 не встановлено конкретних втрат немайнового характеру, які для нього настали внаслідок моральних страждань, не долучено жодних доказів на їх підтвердження. Також у вказаному клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_3 був делегатом Всеукраїнських З`їздів політичної партії «Слуга народу», зокрема ІІІ та ІV, тобто особисто брав участь у прийнятті рішень, законність яких на даний час перевіряється в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, що не уможливлює визнання вказаної особи потерпілим.

Заслухавши думку заявника, проаналізувавши доводи скарги, дослідивши матеріали, які долучені до скарги, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Як встановлено в судовому засіданні, другим відділом Управління досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002367 від 07.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.158, ч.2 ст.358 КК України.

22 лютого 2021 року слідчим другого відділу Управління досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0002367 від 07.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.158, ч.2 ст.358 КК України.

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що в кримінальному провадженні не встановлено факту завдання ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової (матеріальної) шкоди, що унеможливлює визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002367 від 07.12.2020.

При цьому, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено мотивів на спростування доводів ОСОБА_3 зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

Посилання слідчого у запереченні на скаргу щодо того, що ОСОБА_3 був делегатом Всеукраїнських З`їздів політичної партії «Слуга народу», зокрема ІІІ та ІV, та особисто брав участь у прийнятті рішень, законність яких на даний час перевіряється в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, що не уможливлює визнання ОСОБА_3 потерпілим, слідчий суддя не бере до уваги, оскільки вказана обставина не є достатньою підставою для відмови у визнанні потерпілим.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону та кримінального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Не зважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнані потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0002367 від 07.12.2020.

Разом з тим, слідчим, у порушення вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, обмежився лише викладом відомостей щодо руху досудового розслідування вказаного вище кримінального провадження, посилання на відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про завдання ОСОБА_3 моральної та іншої шкоди як у матеріалах кримінального провадження, так і у заяві останнього про залучення у якості потерпілого, разом з тим будь-якого висновку чи обґрунтування, тобто мотивів, за яких слідчий прийняв рішення про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, останнім у постанові не наведено, що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, постанова слідчого другого відділу Управління досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 лютого 2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0002367 від 07.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.158, ч.2 ст.358 КК України, підлягає скасуванню, а скарга голови громадської організації «Ошукані українці» ОСОБА_3 задоволенню.

Розглядаючи порушене заявником питання щодо зобов`язання слідчого вжити процесуальні дії щодо надання ОСОБА_3 пам`ятки про права і обов`язки потерпілого та матеріалів кримінального провадження на ознайомлення, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Частиною 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40, ч.4 ст. 40-1 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відтак не може бути задоволено скаргу ОСОБА_3 в частині зобов`язання слідчого вжити процесуальні дії щодо надання ОСОБА_3 пам`ятки про права і обов`язки потерпілого та матеріалів кримінального провадження на ознайомлення, як таку, розгляд якої не передбачений у порядку ст. 303 КПК України.

За зазначених обставин, у задоволенні скарги в даній частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу голови громадської організації «Ошукані українці» ОСОБА_3 на постанову слідчого другого відділу Управління досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 лютого 2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0002367 від 07.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.158, ч.2 ст.358 КК України, задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого другого відділу Управління досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22 лютого 2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0002367 від 07.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.158, ч.2 ст.358 КК України.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 02 липня 2021 року о 09 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1