Справа № 953/5993/21
н/п 1-кс/953/3146/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002449 від 16.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

31.03.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на житлову квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом заборони її відчуження, розпорядження та користування.
Дане клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 0002449 від 16.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.
Прокурор зазначає, що 15.07.2020 до Київського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_6 щодо незаконного заволодіння житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її сину ОСОБА_8 , 1973 р.н. (ЖЄО № 22673 від 15.07.2020).
В ході допиту свідка ОСОБА_6 було встановлено, що 20.11.2017 у Харківській обласній клінічній лікарні № 3 за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46 за невідомих обставин померла ОСОБА_9 , яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_6 після чого, ОСОБА_10 вступила у спадщину на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_6 ОСОБА_10 є незнайомою жінкою та не є родичем ОСОБА_7 . 14.12.2019 ОСОБА_11 на підставі довіреності від імені ОСОБА_10 продав вказану квартиру ОСОБА_12 , який у подальшому подарував її ОСОБА_13 , яка в свою чергу 24.09.2020 продала квартиру ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Прокурор зазначає, орган досудового розслідування вважає, що невстановлені особи шахрайським шляхом незаконно заволоділи житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлим ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . Відповідно до даних, які містяться у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на даний час житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Прокурор вважає, що житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того, вказана квартира є об`єктом кримінально протиправних дій та відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом.
Таким чином, в органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, запобігання передачі та відчуження нерухомого майна.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю. Клопотання підтримує та прохає його задовольнити.
З метою забезпечення арешту майна, клопотання прокурора про арешт майна розглядається без повідомлення власника майна, відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання документи, яким прокурор обґрунтовує свою вимогу, встановив наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Згідно з п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому Кримінально процесуальним Кодексом України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч.1 ст.170 КПК України).
При розгляді клопотання про арешт майна встановлюються такі обставини:
- правова підстава для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України;
- наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.3,4 статті 170 КПК України).
Щодо правової підстави арешту майна слідчий суддя зазначає наступне.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
- збереження речових доказів;
- спеціальної конфіскації;
- конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України .
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз.2 ч.1 ст.170 КПК України).
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення(ч.1 ст.98 КПК України).
Прокурор в клопотанні вказує на таку підставу для накладення арешту на майно як збереження речових доказів.
Як вбачається із витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню, Київським відділом поліції ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 16.07.2020 за № 0002449, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, в рамках якого подається клопотання про накладення арешту.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2019 визначено ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) додатковий строк протягом трьох місяців з дня подання заяви про прийняття спадщини після смерті двоюрідної племінниці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зобов`язано Харківській міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (, 61 022, м. Харків, вул. Сумська, 61) внести зміни до актового запису про смерть№17710 від 12.12.2017 року, а саме: померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , громадянка України ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Мерефа Харківської області, зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_2 (а.с.7-13).
Згідно з даними, які містяться у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 09.12.2019 державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори посвідчено спадкоємицею майна ОСОБА_7 , 1940 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: квартири АДРЕСА_3 та в цілому складається з чотирьох жилих кімнат, житловою площею 49,7 кв.м., загальною площею 79,6 кв.м. є її двоюрідна тітка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).
Відповідно до інформації, яка міститься в Договорі купівлі-продажу квартири від 14.12.2019 ОСОБА_10 продає, а ОСОБА_12 купує квартиру АДРЕСА_3 (а.с.15-18).
Згідно з даними, які містяться в Договорі дарування квартири від 21.01.2020 ОСОБА_12 безоплатно передає доньці, а ОСОБА_13 приймає в дар квартиру за АДРЕСА_3 та в цілому складається з чотирьох жилих кімнат, житловою площею 49,7 кв.м., загальною площею 79,6 кв.м. (а.с.19-20).
Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_6 , які містяться в протоколі допиту від 22.12.2020, останній зазначає, що 20.11.2017 у Харківській обласній клінічній лікарні № 3 за адресою: АДРЕСА_4 за невідомих обставин померла ОСОБА_9 , яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_6 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала їй на праві власності та була зареєстрована за нею. ОСОБА_7 мешкала зі своїм сином ОСОБА_15 , який помер за місцем мешкання за 10 днів до смерті ОСОБА_7 . Останній раз свідок бачив померлих у 2016 році, вони перебували в нормальному стані здоров`я. Підтримував з ними дружні відносини. В 2020 році ОСОБА_6 почав шукати ОСОБА_7 та ОСОБА_15 та було встановлено, що вони померли у 2017 році. Потім свідку стало відомо, що незнайома йому жінка ОСОБА_10 , яка не є родичем вступила у спадщину на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 14.12.2019 ОСОБА_11 на підставі довіреності від імені ОСОБА_10 продав вказану квартиру ОСОБА_12 , який у подальшому подарував її ОСОБА_13 , яка в свою чергу 24.09.2020 продала квартиру ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вважає, що вказаною квартирою незаконно заволоділи (а.с.21-23).
Відповідно до даних, які містяться у Довідці ХОБСМЕ від 25.06.2019 за № 140, 12.12.2017 у міському відділі РАЦС був зареєстрований факт смерті невідомої жінки, приблизно 75-80 років (№2323-с/17), актовий запис № 17710. 24.06.2019 до відділу № 2 ХОБСМЕ надійшов протокол пред`явлення трупа за впізнання від 12.06.2019, в якому вказано, що свідок (потерпілий) ОСОБА_16 , оглянувши чотири фотографії, заявив, що труп зображений під № 2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28).
Згідно з даними, які містяться у листі Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 01.08.2019 № 3434/01-16, після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , була заведена спадкова справа 411/2018. 28.09.2018 до нотаріальної контори поштою надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину від ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 01.10.2018 на ім`я ОСОБА_17 було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Інших заяв про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося (а.с.29 ).
Постановою старшого слідчого Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_18 від 15.03.2021 житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 визнано в якості речового доказу (а.с.6).
Під час розгляду клопотання встановлено, що існує сукупність розумних підозр вважати, що

квартира АДРЕСА_3 , відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є предметом кримінально протиправних дій. У разі неприйняття рішення про заборону розпорядження та відчуження вказаним нерухомим майном може призвести до його втрати.

Слідчий суддя приходить до висновку про розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завданням кримінального провадження. Накладення арешту на вказане майно не завдасть шкоди охоронюваним правам та інтересам осіб, а лише забезпечить можливість збереження речових доказів.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що власники або володільці майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково(ч.1 ст.174 КПК).
Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.2 ст.174 КПК України).
З урахуванням викладеного, керуючись 131, 132, 170 - 175, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002449 від 16.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , яка на теперішній час належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , шляхом заборони її відчуження до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1