Провадження № 1-кс/752/4606/20
У Х В А Л А

07 вересня 2020 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження № 0001351 від 20.02.2014 року та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження № 0001351 від 20.02.2014 року та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування скарги зазначає, що слідчим відділом Голосіївського управління ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001351 від 20.02.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України. Зауважив, що ОСОБА_3 відповідно до ухвали Верховного суду від 30.10.2019 року в якості правонаступника позивача ОСОБА_7 залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Друга Київська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування та витребування майна з чужого незаконного володіння. Проте, звернувшись до слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, в порядку статті 55 КПК України з заявою про залучення його як потерпілого у межах кримінального провадження № 0001351 отримав відмову. Вважає, що відмова слідчого у визнанні ОСОБА_3 потерпілим є такою, що позбавляє останнього можливості захищати свої права.
Представник заявника скарги ОСОБА_3 ОСОБА_6 в судовому засіданні відсутній, до суду подав клопотання про розгляд заявлених у скарзі вимог за його відсутності, з викладених у ньому підстав, просив задовольнити.
Уповноважений слідчий СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги у судовому засіданні відсутній, його неявка за правилами ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги. Крім того, слідчому судді матеріали кримінального провадження №0001351 для дослідження не надано.
Дослідивши скаргу та додатки, додані до неї, постанову, якою відмовлено ОСОБА_3 у визнанній ого потерпілим, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчим у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Постановою слідчого Голосіївського УП ГУНП м. Києві ОСОБА_10 від 29.04.2020 у межах кримінального провадження №0001351 відомості про яке 20.02.2014 року внесені до ЄРДР за №0001351 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, відмовлено ОСОБА_3 у клопотанні про визнання його потерпілим.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого або прокурора про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до змісту постанови про відмову у визнанні потерпілим слідчим не проаналізовані обставини, на які вказує у своїй заяві ОСОБА_3 про визнання його потерпілим. Крім того, в постанові не наведено конкретні очевидні та достатні підстави вважати, що клопотання про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що скаржником доведено безпідставність відмови у визнанні потерпілим та неповноту слідчих та процесуальних дій з боку слідчого, у зв`язку із чим, вважаю, що вказана скарга в частині скасування рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001351 відомості про яке 20.02.2014 року, підлягає задоволенню.
В частині скарги щодо зобов`язання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві визнати ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні потерпілим слід відмовити, оскільки це є дискреційні (виключні) повноваження слідчого; відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Також чинним КПК України не передбачена можливість визнання або невизнання особи потерпілою у кримінальному провадженні слідчим суддею, так само як до повноважень слідчого судді не віднесено право зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні, в зв`язку з чим скарга ОСОБА_1 у цій частині задоволенню не підлягає, що не позбавляє останнього можливості, у випадку прийняття слідчим рішення про відмову у визнанні потерпілим, оскаржувати таке рішення.
Частиною першою статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, у відповідності до ст.307 КПК України, слідчим суддею постановляється ухвала про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, а також те, що ч.1 ст.303 КПК України не передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невизнанні особи потерпілою, в задоволені вимог скарги, щодо визнання бездіяльності слідчого слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження № 0001351 від 20.02.2014 року та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого В Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження № 0001351 від 20.02.2014 року.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1