Справа № 739/2180/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/364/21
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

засудженого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець та проживав до засудження у АДРЕСА_1 , засудженого 01.06.2001 року Чернігівським обласним судом за ст. 93, п.п. «б», «г», «є», «і» КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі,

задоволено клопотання захисника ОСОБА_10 про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення.

Зараховано засудженому ОСОБА_8 у строк відбутого покарання у виді довічного позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення у період з 22.05.2017 року до 21.02.2019 року, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Місцевий суд зазначив про необхідність зарахування засудженому ОСОБА_8 у подвійному розмірі строку попереднього ув`язнення у строк покарання, так як на час розгляду клопотання покарання у виді довічного позбавлення волі засудженим не відбуте, з 26.08.2016 року по 21.02.2019 року ОСОБА_8 перебував в установі попереднього ув`язнення у зв`язку з його участю у судових розглядах з перегляду щодо нього вироку за нововиявленими обставинами, що є попереднім ув`язненням. Також вказав, що ухвалами Коропського та Семенівського районних судів Чернігівської області ОСОБА_8 зараховані попередні періоди перебування в установі попереднього ув`язнення.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_8 . В обґрунтування скарги зазначив, що вирок суду відносно ОСОБА_8 набрав законної сили 09.10.2001 року. В період відбування покарання, згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.08.2016 року, ОСОБА_8 було тимчасово залишено в Чернігівському слідчому ізоляторі для участі в судових справах. Вважає, що після набрання вироком Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 року законної сили, засуджений відбував покарання, тому строк відбування покарання з 22.05.2017 року по 21.02.2019 року, який зарахований місцевим судом, не може вважатись строком попереднього ув`язнення в розумінні Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року та зарахуванню у строк покарання ОСОБА_8 не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; думку засудженого та його захисника, котрі просили ухвалу місцевого суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.

Як слідує з матеріалів провадження, вироком Чернігівського обласного суду від 10 червня 2001 року ОСОБА_8 засуджений за ст.93 п.п. «б», «г», «е», «і» КК України до довічного позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з 22 листопада 2000 року. Місцем відбування покарання є Новгород-Сіверська УВП №31.

Ухвалою колегії суддів судової палати Верховного Суду України з кримінальних справ від 09 жовтня 2001 року вирок Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 року відносно ОСОБА_8 залишено без змін.

09 жовтня 2001 року вирок щодо ОСОБА_8 набрав законної сили.

Згідно з ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2016 року засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 було тимчасово залишено в Чернігівському слідчому ізоляторі для участі в судових засіданнях по справі № 750/7906/16-к про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Чернігівського обласного суду від 01червня 2001 року (провадження відкрито ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.08.2016 року).

21 лютого 2019 року засудженого ОСОБА_8 направлено з ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» для подальшого відбування покарання до ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)».

Згідно з ухвалою Коропського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2017 року, ОСОБА_8 у строк відбутого покарання зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 22.11.2000 року по 09.10.2001 року та з 26.08.2016 року по 27.02.2017 року, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с.4-5).

Також, ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 14.06.2017 року, ОСОБА_8 у строк відбутого покарання зараховано строк попереднього ув`язнення за період часу з 27.02.2017 року по 22.05.2017 року, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с.6-7).

За змістом ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Строк попереднього ув`язнення починається з дня затримання особи і поміщення її до установи для попереднього ув`язнення і закінчується днем набрання обвинувальним вироком, щодо цієї особи, законної сили.

За змістом ч.6 ст.13 Закону України від 02.06.2016 року «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, встановленої у постанові від 29.08.2018 року у справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності і Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII).

Як убачається з вироку суду щодо ОСОБА_8 , інкриміновані йому злочини вчинено ним до 20 червня 2017 року, тобто до прийняття Закону №2046-VIII від 18 травня 2017 року, що набрав чинності 20 червня 2017 року, але на момент дії Закону №838-VIII, то саме цей Закон як такий, що іншим чином поліпшує його становище, має застосовуватися до нього.

Пунктом «ґ» ч.5 ст.72 КК України передбачено, що у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. При цьому попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Разом з тим, з 22.05.2017 року до 21.02.2019 року ОСОБА_8 знаходився у Чернігівському слідчому ізоляторі як засуджений, вирок щодо якого набрав законної сили, і не є попередньо ув`язненою особою.

Залишення засудженого в слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили, не охоплюється п. «г» ч. 5 ст. 72 КК України ( в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015), оскільки не пов`язане ні з проведенням певних слідчих дій, ні з участю ОСОБА_8 в судових засіданнях у статусі підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили, що відповідно унеможливлює застосування указаної норми закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, судовий розгляд кримінального провадження регламентований главою 28 КПК України й охоплює тільки розгляд кримінального провадження судом першої інстанції. Провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції або під час перегляду вироку за нововиявленими обставинами є іншими стадіями судового процесу і перебування під вартою під час вказаних видів проваджень, під визначення судовий розгляд та попереднє ув`язнення, не підпадає.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою. Вона підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 .

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 березня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_8 - скасувати.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4