Справа № 182/4208/21
Провадження № 1-кс/0182/843/2021
У Х В А Л А
Іменем України

02.07.2021 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополь клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Генічеськ Херсонської області, останні відомі місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003038 від 20.07.2017 року,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, що має правову кваліфікацію за ч.2 ст. 194 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що 19.07.2017 приблизно о 22:50 ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на знищення чужого майна шляхом підпалу, на ґрунті особистих неприязних відносин, прибув до будівлі, де розташована ветеринарна клініка ПП «Кондратюк» за адресою м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 210, власником якої є ОСОБА_5 , маючи при собі в руках наповнену металеву каністру з бензинок, який придбав напередодні з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу.
Так, 19.07.2017 приблизно о 22:50 ОСОБА_4 , перебуваючи у зазначеному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, що є загально небезпечним способом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання, за допомогою металевої каністри, в якій знаходився бензин, облив двері та фасад ветеринарної клініки за адресою АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_5 , та за допомогою сірників підпалив їх, внаслідок чого сталася пожежа, чим заподіяв потерпілому збитки, сума яких встановлюється.
18.08.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
Обґрунтованість підозри підтверджується отриманими під час досудового розслідування доказами, а саме: 1) карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону до ЧЧ Нікопольського ВП, запис №13334 від 19.07.2017; 2) протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.07.2017 від ОСОБА_5 ; 3) протоколом огляду місця події від 19.07.2017 року; 4) висновком експерта №1/8.4/2985 від 22.11.2017 року; 5) актом про пожежу та звітом по причині виникнення пожежі, що направлені до поліції листом ДСНС №704 від 20.07.2017, листом ДСНС №730 від 24.07.2017 року; 6) протоколами допиту потерпілого ОСОБА_5 від 20.07.17; 7) протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_5 від 10.02.2018; 8) протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_5 від 10.02.2018; 9) протоколом огляду та вилучення відеозаписів з місця події від 10.02.2018 року; 10) протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 21.07.2017; 11) протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_6 від 10.02.2018; 12) протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 20.07.2017 року; 13) протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_7 від 10.02.2018; 14) протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 10.02.2018; 15) протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 10.02.2018.
Підозрюваному ОСОБА_4 інкримінується вчинення тяжкого злочину та у разі визнання його винним йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Прокурор вважає, що встановлено обґрунтований ризик переховування від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість обвинуваченням та суворість можливого покарання. Також, про наявність цього ризику вказує, що ОСОБА_4 на наступний день після внесення відомостей до ЄРДР після спілкування з представниками правоохоронних органів та прокуратури на телефонні виклики не з`являвся, за відомими адресами свого проживання був відсутній. Після отримання на поштовому вузлі зв`язку 01.08.2017 року ОСОБА_4 виклику до слідчого, останнім воно проігноровано.
Крім того, відповідно до відомостей з ІСП «Аркан» та інформування оперативного підрозділу, ОСОБА_4 09.08.2017 покинув територію України та виїхав до Російської Федерації, звідки до цього часу не повертався.
Всі ці обставини у сукупності свідчать про переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, що вплинуло на вручення йому підозри тільки у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.
На момент повідомлення про підозру було встановлено, що ОСОБА_4 не має утриманців, офіційно не працював, не навчався, міцними соціальними зв`язками обтяжений не був, що потягло наслідками його переходження на нелегальне становище та ігнорування орган досудового розслідування, так як йому достеменно було відомо про факт кримінального провадження від працівників поліції, а також його затримували на місці вчинення злочину потерпілі та свідки з метою подальшої передачі співробітникам поліції для притягнення до кримінальної відповідальності.
Враховуючи наведенні вище обставини, застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів неможливо, так як і на даний час ОСОБА_4 продовжує ухилятись від органу досудового розслідування.
03.10.2017 підозрюваного по вказаному кримінальному провадженню оголошено в державний розшук, так як місцезнаходження підозрюваного встановити не надалось за можливе та досудове розслідування по кримінальному провадженню було зупинено, згідно п.2 ч.1 ст.280 КПК України.
Строки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не закінчились.
Відповідно до отриманої оперативної інформації, підозрюваний ОСОБА_4 в 2017 році виїхав за межі України до Російської Федерації, де мешкає до сьогоднішнього дня.
Постановою слідчого від 17.11.2020 ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук.
Сукупність усіх вищевказаних обставин свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, оскільки жоден з них не забезпечить належної поведінки підозрюваного, враховуючи вищезазначені доводи про оголошення ОСОБА_4 в міжнародний розшук, прокурор і звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні клопотання про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав з підстав наведених у ньому. Зазначив, що зібрані докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, підтверджують наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також підтверджують факт перебування останнього у міжнародному розшуку.
ОСОБА_4 був оголошений у міжнародний розшук, що є підставою для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу без його присутності.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази проходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Санкція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до 10 років.
З огляду на те що ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КПК України обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).
Крім наведеного, ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного можливе у разі якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Порядок здійснення повідомлень передбачений ст. 135 КПК України.
За змістом ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).
Із матеріалів клопотання вбачається, що 18 серпня 2017 року слідчим СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. У зв`язку із відсутністю відомостей про місцезнаходження ОСОБА_4 та неможливістю вручення йому повідомлення про підозру особисто, воно було надіслано останньому у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 135 КПК України:
- за місцем реєстрації ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
- за місцем фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 .
Однак, за жодною адресою, останній так і не отримав повідомлення про підозру особисто.
Постановою слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 03 жовтня 2017 року зупинено досудове розслідування кримінального провадження № 0003038 від 20 липня 2017 року та підозрюваного ОСОБА_4 оголошено розшук.
Постановою старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області було відновлено досудове розслідування кримінального провадження № 0003038 від 20 липня 2017 року та підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук.
Серед іншого, з огляду на отримані в ході досудового розслідування відомості щодо орієнтовного місця перебування ОСОБА_4 , прокурором Нікопольської окружної прокуратури були вжиті заходи для вручення ОСОБА_4 . Вказане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Отже вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на існування таких ризиків:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
-ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні;
- ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий судді вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, з огляду на таке.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України. Злочин передбачений ч. 2 ст. 194 є тяжким злочином відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Крім того, наявність цього ризику підтверджується і фактом його тривалого (з 09 серпня 2017 року) перебування за межами України.
При оцінці існування ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування слідчий суддя, серед іншого також враховує доводи органу досудового розслідування щодо дій, які вчиняються ОСОБА_4 з метою припинення його розшуку каналами Інтерполу, шляхом звернення із повідомленнями про його місце перебування та дій, що направлені на припинення розшуку органом досудового розслідування.
Разом з цим слідчий суддя дійшов висновку про недоведення стороною обвинувачення ризиків знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. На думку слідчого судді, посилання на існування цих ризиків, з урахуванням тривалості досудового розслідування, обставин та характеру кримінального провадження та особи підозрюваного, є формальними, неконкретними та недостатніми. Стороною обвинувачення фактично не надано жодного доказу на підтвердження існування цих ризиків.
З урахуванням цього зазначені ризики не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, «термін обґрунтована підозра» на стадії досудового розслідування означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», від 28.10.1994 р. «Мюррей проти Сполученого Королівства» і інші), а питання доведеності вини є завданням вже судового провадження.

З урахуванням тяжкості злочину вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризику переховування від органів досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що цього достатньо для можливості обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Інші запобіжні заходи, на думку слідчого судді, не забезпечать його належну процесуальну поведінку і не зменшать встановленого ризику.
Постановою старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 17.11.2020 року було оголошено ОСОБА_4 у міжнародний розшук.
Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного можливе у разі якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.
Тобто, положення ч. 6 ст. 193 КПК України не зобов`язують при вирішення питання про обрання запобіжного заходу доводити факт перебування особи в розшуку, йдеться лише про оголошення в міжнародний розшук.
Чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України).
Винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення розшуку оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів в межах державного розшуку, або для звернення за міжнародною правовою допомогою - при міждержавному або міжнародному розшуку. Тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.
Слідчий вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб як в системі організації Інтерпол так і поза нею.
Так за змістом статті 2 Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу, вказана організація здійснює здійснює взаємодію всіх органів кримінальної поліції. Тобто, наявність або відсутність у вказаній організації відомостей про розшук певної особи, ще не свідчить, що особа не перебуває в міжнародному розшуку, оскільки компетентні органи країни мають можливість звертатись напряму до інших країн відповідно до міжнародних угод.
Міжнародна організація кримінальної поліції - Інтерпол лише дає змогу ефективно супроводжувати процес міжнародного розшуку та здійснювати криміналістичне, інформаційне, аналітичне, організаційне, методичне забезпечення такої діяльності.
Відсутність інформації в організації Інтерпол про розшук певної особи не свідчить про відсутність її міжнародного розшуку, оскільки наявність/відсутність такої інформації не є обов`язковою умовою міжнародного розшуку особи.
Положення Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої спільним наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України № 3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 не регулює питання оголошення осіб у міжнародний розшук.
Крім того, частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що у випадку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, після затримання цієї особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Аналіз положень наведеної статті дає підстави для висновку, що у разі оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, остаточно питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному вирішується після його затримання та доставки до суду, а за такого строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою підозрюваному, якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком встановленим ч.1 ст.197 КПК України.
Отже, з урахуванням тяжкості злочину вчиненого якого інкримінується ОСОБА_4 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризику переховування від органів досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому, слідчий суддя також враховує, що відповідно п.п. 4 розділу VІ Наказу Міністерства Юстиції України від 19.08.2019 № 2599/5 «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження» підставою для здійснення екстрадиції розшукуваного в Україну для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або його зміну на більш м`який запобіжний захід є саме ухвала компетентного суду про тримання особи під вартою.
Викладене дає підстави для задоволення клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під варто щодо підозрюваного ОСОБА_4 .
Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 194, 281, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Генічеськ Херсонської області, запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Після затримання і не пізніше як через 48 (сорок вісім) годин з часу доставки ОСОБА_4 до місця кримінального провадження розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід у встановленому законом порядку.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1