ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/579/21 Справа № 204/8057/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представника закладу з надання
психіатричної допомоги ОСОБА_8
особи, відносно якої розглядається
питання щодо зміни примусових
заходів медичного характеру ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника особи, відносно якої розглядається питання щодо зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року про відмову в задоволенні заяви про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_9 ,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року в задоволенні заяви представника Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_9 було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що висновок № 549 від 28.05.2020 року та висновок №1141 від 23 листопада 2020 року щодо результатів обстеження психічного стану пацієнта ОСОБА_9 суперечать один одному. В пункті №27 висновку комісії лікарів №1141 від 23.11.2020 року зазначено, що у пацієнта ОСОБА_9 лише з червня 2020 року сформувалось формальне усвідомлення наявного хронічного психічного захворювання, настанови на прийом лікування та перебування під наглядом лікаря-психіатра, наявна формальна критика до скоєного.
Суд дійшов висновку, що незважаючи на те, що психічний стан здоров`я ОСОБА_9 хоча і покращився, згідно останнього висновку таке покращення не є тривалим та таким, що могло б свідчити про можливість проведення реабілітаційних заходів в умовах спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, а тому слід відмовити у задоволенні заяви представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 .

Захисник особи, відносно якої розглядається питання щодо зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23.12.2020 року та постановити нову ухвалу, якою заяву Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_9 - задовольнити у повному обсягу.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом помилково зроблено порівняння двох висновків № 549 від 28.05.2020 року та № 1141 від 23.11.2020 року, та суд неправильно аргументував у рішенні, що висновки комісій лікарів № 549 від 28.05.2020 року та № 1141 від 23.11.2020 року суперечать один одному.
Зазначає, що при винесенні рішення суд мав надати належну оцінку доказам, а саме висновку комісії лікарів-психіатрів № 1141 від 23.11.2020 року, в якому вказано на значне покращення психічного здоров я ОСОБА_9 , та обґрунтовано спростувати висновок комісії щодо того, що ОСОБА_9 за своїм психічним станом особливої небезпеки для оточуючих не становить, застосування примусових заходів медичного характеру і проведення соціореабілітаційних заходів не потребує, та може бути переведена у відділення зі звичайним наглядом закладу з надання психіатричної допомоги.
Вважає помилковим посилання суду на висновок комісії № 549 від 28.05.2020 року, оскільки комісією лікарів зазначено щодо покращення психічного здоров`я ОСОБА_9 з червня 2020 року, що не суперечить заяві представника лікувального закладу до суду, та не може порівнюватися зі станом ОСОБА_10 за попередній період, за який вже надавалася оцінка суду у відповідний період звернення лікарів до суду.

Представником Дніпровської філії Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги Державної установи Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України лікарем-психіатром ОСОБА_8 на апеляційну скаргу захисника особи, відносно якої розглядається питання щодо зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 було надано відзив, в якому остання просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23.12.2020 року та постановити нову ухвалу, якою заяву Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_9 - задовольнити у повному обсягу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_7 , а також пояснення представника Дніпровської філії Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги Державної установи Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України лікаря-психіатра ОСОБА_8 , які, кожен окремо, підтримали апеляцію та просили її задовольнити, думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення даної апеляції, дослідивши надані матеріали, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як убачається з висновку комісії лікарів-психіатрів №1141 від 23 листопада 2020 року, з липня 2019 року у психічному стані ОСОБА_9 намітилася позитивна динаміка: поведінка була зовні більш спокійною, упорядкованою, без агресії та аутоагресії. Настрій покращився. Параноїдна симптоматика у вигляді маячних ідей малоцінності та самоприниження залишалась не актуальною, не впливала на її поведінку. З певним напруженням говорила про хворобливі переживання минулого.
З листопада 2019 року психічний стан пацієнтки залишався стабільним: поведінка носила спокійний, упорядкований характер, без агресивних, аутоагресивних тенденцій, настрій був рівний, продуктивна психосимптоматика не загострювалася.
Останній раз 28.05.2020 року була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що «у психічному стані зберігається позитивна динаміка: маячні ідеї малоцінності, самоприниження втратили актуальність, оманів сприйняття не спостерігалось, були відсутні агресивні та аутоагресивні тенденції, конфліктних ситуацій не створювала, що свідчить про подальше зниження особливої небезпеки пацієнтки для оточуючих. Але стабільність стану відмічається протягом нетривалого періоду, не достатньо сформоване критичне ставлення до свого психічного стану та тяжкості скоєного, хвора не розуміє необхідності постійного спостереження лікарем-психіатром та регулярного прийому підтримуючого лікування».
За час, що минув з попереднього огляду пацієнтки комісією лікарів-психіатрів психічний стан залишався стабільним: продуктивної психопатологічної симптоматики, проявів агресії та аутоагресії не відзначалось. Поведінка продовжувала носити спокійний, упорядкований характер. З червня 2020 року сформувалось формальне усвідомлення наявного хронічного психічного захворювання, настанови на прийом лікування та перебування під наглядом лікаря-психіатра. Висловлювала жаль щодо скоєного. Доступна продуктивному мовному контакту. Орієнтована всебічно вірно. Очний контакт підтримує достатньо. На запитання відповідає по суті, спокійно. Мімічні реакції адекватні темі розмови. Омани сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє, відносить у минуле. Маячні ідеї самоприниження, малоцінності залишаються не актуальними для пацієнтки, відносяться у минуле. Погоджується з наявністю у себе хронічного психічного захворювання. Сформовані стійкі настанови на прийом підтримуючого лікування під наглядом лікаря-психіатра в майбутньому.
Внаслідок медикаментозної терапії в поєднанні з реабілітаційними заходами з липня 2019 року відмічається покращення психічного стану ОСОБА_9 : емоційні розлади нівелювалися, поведінка набула більш упорядкованого характеру. З листопада 2019 року психічний стан пацієнтки залишався стабільним: оманів сприйняття не спостерігалось, маячні ідеї малоцінності, самоприниження втратили актуальність, поведінка носила спокійний, упорядкований характер без проявів агресії та ауто агресії, покращився настрій. З червня 2020 р. сформувалось формальне усвідомлення наявного хронічного психічного захворювання, настанови на прийом лікування та перебування під наглядом лікаря-психіатра, наявна формальна критика до скоєного.
Відповідно до ст. 17 Закону України „ Про психіатричну допомогу від 22.02.2000 року, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.
Відповідно до ст. 19 Закону України „ Про психіатричну допомогу від 22.02.2000 року примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.
Згідно ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у порядку передбаченому ст. 95 КК України та ст. 512 цього Кодексу. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 512 КПК України, судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.
Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.
Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру, вказаних вимог закону не дотримався, та, розглянувши заяву представника Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_9 необґрунтовано відмовив у її задоволенні.
За таких обставин, врахувавши висновок комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №1141 від 23.11.2020 року, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, а також вищезазначена заява підлягають задоволенню, оскільки на теперішній час ОСОБА_9 за своїм психічним станом особливої небезпеки для оточуючих не становить, застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. Для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру і проведення соціореабілітаційних заходів може бути переведена у відділення зі звичайним наглядом закладу з надання психіатричної допомоги.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з постановленням відповідно до п.4 ч.1 ст.407 КПК України нової ухвали судом апеляційної інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника особи, відносно якої розглядається питання щодо зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року про відмову в задоволенні заяви про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_9 - скасувати.
Заяву представника Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_9 задовольнити.
Змінити примусові заходи медичного характеру, призначені ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.09.2015 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і для продовження застосування примусових заходів медичного характеру та продовження проведення комплексу реабілітаційних заходів перевести ОСОБА_9 у відділення зі звичайним наглядом закладу з надання психіатричної допомоги відповідно до територіального розподілу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4