СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2700/21
ун. № 759/7769/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2021 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника авта та його адвоката розглянувши клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 004266 від 10.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно - автомобіль «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 для забезпечення його зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні № 0004266 від 10.11.2020 року. Заборонити експлуатацію, ремонт та відчуження автомобіля «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 . Зобов`язати ОСОБА_5 надати слідчим органам речовий доказ автомобіль «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 для здійснення експертиз.
Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування, у кримінальному провадженні №0004266, від 10.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.10.2020 року, приблизно о 18 год. 10 хв. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по перехресті вул. Р.Роллана вул. Тулузи в м. Києві скоїв зіткнення з автомобілем «Деу Матіз», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого останній були спричинені тілесні ушкодження.
Під час надання пояснення ОСОБА_5 в категоричній формі відмовився вказувати де перебуває належний йому автомобіль (речовий доказ по кримінальному провадженні), а також надати його на огляд слідчому.
В ході досудового розслідування для всебічного, об`єктивного та неупередженого розслідування виникла необхідність у проведенні експертиз по зазначеному автомобілю, оскільки ОСОБА_5 надає слідству необ`єктивні пояснення та вводить в оману.
Власником даного автомобіля (згідно з наданою інформацією з РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві) являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .
23.02.2021 року автомобіль «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 в порядку ст. 98 КПК України було визнано речовим доказом по кримінальному провадженні, про що була винесена відповідна постанова.
Автомобіль «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки зберіг сліди дорожньо-транспортної пригоди з потерпілими. Відповідно до ст. 98 КПК України, автомобіль являється знаряддям вчинення злочину. Крім цього, по даному автомобілю потрібно провести автотехнічну експертизу з метою встановлення справності гальмівної системи та рульового керування, а також трасологічну експертизу. Крім цього слідство припускає, що по даній ДТП в процесі досудового розслідування буде заявлений цивільний позов, що є підставою для його арешту тимчасового позбавлення права на відчуження. Тому слідчий просить клопотання задовольнити.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання про накладення арешту та просив його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те його необґрунтованість, оскільки в матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання автомобіля речовим доказом. Крім того ніхто не вимагав від власника майна надати автомобіль на огляд слідчому. Просили в задоволенні клопотання відмовити.
Слідчий суддя, ознайомившись із матеріалами клопотання, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При розгляді поданого клопотання слідчим суддею з`ясовано, що в матеріалах клопотання відсутня постанова про визнання автомобіля «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , речовим доказом, як це стверджує слідчий. Крім того відсутні постанови про призначення автотехнічної та трасологічної експертиз, відсутні докази ушкоджень потерпілій середньої тяжкості на яких грунтується досудове слідство. Також не надано доказів про те, що слідчий вимагав від власника автомобіля надати його на огляд. З огляду на вказане, слідий суддя не може зробити висновок про зловживання своїми правами власника майна автомобіля «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , його процесуальну протидію слідству з огляду на, що не вбачає на даному етапі в накладенні арешту на вказаний автомобіль.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законодавством підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на майно.
У зв`язку з викладеним, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170, 171, 173, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 004266 від 10.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Ухвала слідчого судді підлягає апеляційному оскарженню протягом п`яти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1