Провадження №: 1-кп/755/200/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2021 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу, заяви сторони захисту в порядку ст.206 КПК України і клопотання про витребування документів, в ході судового розгляду кримінального провадження №0000215 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
І. Суть питання, що вирішується.
В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва на стадії судового розгляду знаходиться кримінальне провадження №0000215 відносно ОСОБА_4 і ОСОБА_3 за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.121 КК України.

1. В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду із заявою в порядку ст.206 КПК України, в якій зазначив, що 23.06.2021 року ОСОБА_3 було несподівано, без будь-яких пояснень, переведено з ДУ «Київський слідчий ізолятор», в якому він утримується на підставі ухвали суду про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до іншої установи. При цьому прокурор ОСОБА_11 повідомив його, що жодних вказівок щодо переведення обвинуваченого не давав. Таким чином, його підзахисного було протиправно переведено з місця попереднього ув`язнення, призначеного для тривалого тримання під вартою, за відсутності вказівок суду, за яким він рахується.

Враховуючи викладене, посилаючись на вимоги чинного національного та міжнародного законодавства, захисник просить суд зобов`язати прокурора забезпечити негайне переведення обвинуваченого ОСОБА_3 до ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м.Київ, вул.Дегтярівська, 13.

2. Обвинувачений ОСОБА_3 в даному судовому засіданні звернувся до суду із заявою про вжиття заходів безпеки, в якій зазначає, що на теперішній час стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено місце утримання ДУ «Київський слідчий ізолятор». Разом з цим, у зв`язку із відсутністю будь-яких реальних доказів його причетності до нападу на ОСОБА_12 , а також причетності до цього злочину обвинуваченого ОСОБА_4 , 23 червня 2021 року його вивезли за межі міста Києва у інший заклад несвободи. Перевозили його у задушливому автомобілі, під час перевезення йому було погано, він постійно відчував задуху. Крім того, змінюючи його місце перебування його позбавляють права на отримання необхідної спеціалізованої медичної допомоги, яку можливо отримати лише в м.Києві.
Відповідно до медичних висновків сімейного лікаря та Консиліуму КНП «Олександрівська клінічна лікарня м.Києва» у нього діагностовано ряд хронічних захворювань серцево-судинної системи та його стан, у зв`язку із перенесеним захворюванням COVID-19, значно погіршився. Таким чином, змінюючи місце його перебування, на думку обвинуваченого, його катують.
При цьому особи, що його супроводжують, постійно повідомляють, щоб він визнав вину та надав показання на ОСОБА_4 .
Він повідомляє, що не причетний до нападу на ОСОБА_12 , висунуте обвинувачення щодо нього, на його думку, видумане.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.
Відповідно до вимог ст.2 вказаного Закону він має право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів, зазначених у статтях 1 i 7 цього Закону.
Згідно з вимогами ч.2 ст.3 вказаного Закону рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень.
Положеннями ч.3 ст.3 вказаного Закону передбачено, що безпеку осіб, яких беруть під захист, якщо кримінальні провадження знаходяться у провадженні податкової міліції або суду, забезпечує за їх рішенням відповідно орган Служби безпеки, Державного бюро розслідувань, орган внутрішніх справ, орган Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України або орган чи установа виконання покарань, слідчий ізолятор. Безпеку особи, взятої під захист, якщо її тримають в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, забезпечує відповідний підрозділ такої установи чи слідчого ізолятора незалежно від того, у провадженні якого органу знаходиться кримінальне провадження.
Статтею 19 даного Закону визначено, що безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи:
а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання;
б) окреме тримання.
Зміна запобіжного заходу, виду установи виконання покарань чи режиму відбування покарання здійснюється з додержанням вимог, передбачених чинним кримінальним, кримінальним процесуальним та кримінально-виконавчим законодавством.
На думку обвинуваченого, необхідність застосувати щодо нього заходи безпеки обґрунтовується тим, що його фактично катують, з ним поводяться не по-людськи, позбавляють його доступу до необхідного лікування, а отже він може померти.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заяву підтримав та додатково суду пояснив, що 23.06.2021 року його, без будь-яких правових підстав, вивезли з ДУ «Київський слідчий ізолятор» до ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» та утримували в карцері. Він заперечував проти переведення, однак опору не чинив, лише протестував, для чого ліг на підлогу. Незважаючи на це, його винесли до конвойного автомобілю та вивезли.

25.06.2021 року о 8-30 годин його привезли до ДУ «Київський слідчий ізолятор», а потім конвой доставив його до Дніпровського районного суду м.Києва в дане судове засідання. Вказані обставини можуть підтвердити особи, які утримувалися з ним у слідчому ізоляторі.

У виправній колонії його утримували у підвальному приміщенні, з пристебнутою до стінки «нарою», яка опускається лише о 22-00 годині. З крана тече ржава вода, жодної розетки в камері немає. На постілі, яку йому видали, наявні постільні воші. В перший день він був позбавлений годинної прогулянки. Також він був повністю позбавлений доступу до бані. Йому погрожували фізичною розправою і говорили, що він має дати показання на обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме, що він замовив напад на ОСОБА_13 . Зокрема, до нього в камеру зайшов чоловік у масці та формі працівника пенітенціарної служби і повідомив, що він має дати такі покази. У виправній колоній йому взагалі не надавалася медична допомога.

Вночі у колонії вимкнулося світло приблизно на 10 хвилин і до нього в камеру хтось увірвався, проте він сховався і в темряві його не знайшли. Усе це зафіксовано на камерах, які встановлені у колонії.

Враховуючи викладене, обвинувачений ОСОБА_3 просить суд застосувати до нього заходи безпеки, визначені вимогами ст.19 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», а саме змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_3 подав суду заяву про скасування відносно нього будь-яких існуючих на теперішній час заходів безпеки, повідомивши, що йому може загрожувати небезпека лише від прокурорів, посадових осіб Служби безпеки України та Міністерства юстиції України, які, на його думку, шляхом катування, переведення до різних ІТТ намагаються змусити його надати неправдиві показання у справі щодо так званих замовників нападу на ОСОБА_12 .

3. Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про постановлення ухвали, якою зобов`язати службових осіб забезпечити додержання права ув`язненої особи (в порядку ст.206 КПК України).

В клопотанні захисник зазначає, що ОСОБА_3 з серпня 2020 року утримувався у ДУ «Київський слідчий ізолятор», а станом на день звернення із цією скаргою утримується поза межами даної установи (точне місце утримання йому, як захиснику, невідомо).
На даний час кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 перебуває на стадії судового розгляду (вивчення доказів сторони обвинувачення) у Дніпровському районному суді м.Києва.
У ОСОБА_3 наявні наступні захворювання: ішемічна хвороба серця; стенокардія напруги фк 2; атеросклероз коронарних судин; операції АКШ-2 та МКШ-1; стентування коронарних судин; СНІ. Таким чином, ОСОБА_3 має тяжку хронічну патологію серцево-судинної системи.
У грудні 2020 року ОСОБА_3 перехворів на COVID-19. Спочатку адміністрація установи заперечувала факт хвороби ОСОБА_3 , тестування йому не проводили. В подальшому, 17 грудня 2020 року, у приміщенні суду обвинуваченому проведено тестування на наявність COVID-19 та отримано позитивний результат.
Відповідно до медичних обстежень сімейного лікаря після перенесеного захворювання COVID-19, стан здоров`я ОСОБА_3 погіршився і йому необхідні спеціалізовані обстеження та відповідне лікування.
Необхідність проведення спеціалізованих медичних обстежень, у тому числі і до перенесення хвороби, підтверджено і лікарями КНП «Олександрівська клінічна лікарня».
Відповідно до ухвали суду від 11.05.2021 року ОСОБА_3 має утримуватись у ДУ «Київський слідчий ізолятор». Разом з цим, встановлено, що станом на 24 червня 2021 року ОСОБА_3 утримується поза межами слідчого ізолятора.
Обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у місцях несвободи має право на необхідну медичну допомогу, а державою взято на себе позитивний обов`язок забезпечити це право.
Право ОСОБА_3 на отримання необхідної медичної допомоги, яке порушується, встановлене вимогами ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.49 Конституції України, ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення».
Вимогами ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» встановлено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.
Вимогами ст.49 Конституції України закріплено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.
Одним з аспектів реалізації права на здоров`я є надання своєчасної адекватної і необхідної медичної допомоги. Жертвами ненадання своєчасної адекватної і необхідної медичної допомоги можуть стати особи, які позбавлені волі, і дані дії можливо кваліфікувати як порушення ст.3 Конвенції, що випливає з практики ЄСПЛ.
ЄСПЛ розглядає скарги про ненадання адекватної і необхідної медичної допомоги особам, позбавленим волі, чий стан здоров`я вимагає такої допомоги. Враховуючи умови та обставини перебування вказаних осіб у місцях позбавлення волі і відсутність належного лікування при необхідності, такі обставини можуть тлумачитись як тортури щодо особи і відповідна практика ЄСПЛ вже існує. Заходи, що позбавляють особу свободи, часто завдають страждання.
Зокрема, у постанові по справі «Д. проти Сполученого Королівства» від 2 травня 1997 р. ЄСПЛ постановив, що у разі депортації позивача буде порушена ст.3 Конвенції. Позивач у цій справі був хворий на СНІД, знаходився на території Сполученого Королівства і відбував покарання у вигляді позбавлення волі за незаконну торгівлю наркотиками. Офіційні власті прийняли рішення про його депортацію на острів Сент-Кітс. Суд зазначив у своєму рішенні той факт, що хвороба позивача знаходиться у важкій стадії і відправка на острів без сумнівів прискорить його смерть у зв`язку з відсутністю належного медичного обслуговування в умовах тюремного режиму, що існує на острові.
У рішенні ЄСПЛ містилося наступне: «Беручи уваги винятковість ситуації і враховуючи, що хвороба знаходиться в критичній стадії, застосування до позивача висилки на острів Сент-Кітс буде нелюдським з боку Уряду Сполученого Королівства і порушенням ст.3 Конвенції».
Враховуючи, що ОСОБА_3 утримується на підставі ухвали Дніпровського районного суду м.Києва, захисник вважає, що можливо захистити порушене право ОСОБА_3 на отримання медичної допомоги, шляхом постановлення суддею у цій справі ухвали про зобов`язання керівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та керівника Філії ЦОЗ ДКВС в м.Києві та Київській області забезпечити додержання прав ОСОБА_3 шляхом надання останньому необхідної медичної допомоги відповідно до рекомендацій лікарів.
Також захисник просить суд зобов`язати Міністерство юстиції України та керівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» утримувати ОСОБА_3 в приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м.Київ, вул.Дегтярівська, 13.
4. Окрім цього, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про витребування документів з метою фіксації катування ОСОБА_3 , в якому просить суд витребувати:

1. Від Міністерства юстиції України документи, які визначають місце утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 20.06.2021 року по 25.06.2021 року включно, а саме: в якій установі та якій камері.

2. Від Державної установи «Київський слідчий ізолятор»:

- інформацію про умови утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.06.2021 року по 25.06.2021 року;

- відеозаписи з камер відеоспостереження, що фіксує вхід до камери, де утримується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 23.06.2021 року по 25.06.2021 року.

3. Від Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119»:

- інформацію про те, чи перебував на території установи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 23.06.2021 року по 25.06.2021 року;

- якщо так, то на якій підставі та в яких умовах (камера, карцер);

- якщо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувався в карцері, надати суду відео з камер відеоспостереження, що фіксує вхід до карцеру установи Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» та до карцеру відокремленого підрозділу Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

5. Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням в порядку ст.206 КПК України, в якому зазначив, що під час судового засідання ОСОБА_4 повідомив, що в ході конвоювання він був поміщений у «стакан» разом з іншою особою у конвойному автобусі, що при вуличній температурі у 34-38?С не мав системи кондиціювання, внаслідок чого температура у металевих конструкціях досягала 80-100?С. Також під час конвоювання двоє осіб не могли одночасно сидіти. Вказані порушення, на думку захисника, є нелюдським поводженням в порушення ст.3 Конвенції.

Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_4 було проведено МРТ-дослідження, згідно з яким він потребує консультації невропатолога та нейрохірурга, проведення відповідних подальших діагностичних лікувальних заходів, у тому числі не виключено хірургічне втручання, реабілітація, кінезіотерапія, ЛФК, інші реабілітаційні заходи.

Також захисник зазначає, що ув`язнені є потенційно вразливою категорією перед інфекційним захворюванням COVID-19, а отже потребують вакцинації в пріоритетному напрямку.
На підставі викладеного, захисник просить суд:
- направити ухвалу про усунення порушень прав людини до Батальйону конвойної служби при ГУ НП у м.Києві, Офісу Генерального прокурора, МВС України та до Офісу Уповноваженого ВРУ з прав людини для фіксації таких порушень;

- до ДПтС України, Мінюсту, ДУ «Київський слідчий ізолятор», ЦОЗ ДКВС, Київської філії ЦОЗ ДКВС України щодо ненадання медичної допомоги (діагностику та лікування), а саме проведення консультацій невропатолога та нейрохірурга, проведення необхідних хірургічних операцій, кінезіотерапії, ЛФК, тощо, здійснення вакцинації від гострої респіраторної хвороби COVID-19;

- до Батальйону конвойної служби при ГУ НП у м.Києві щодо перевірки необіхідності застосування до ув`язненого кайданок під час переміщення у приміщенні суду, заведення до конвойного автомобіля та виведення з нього, а також щодо необхідності поміщення до скляного боксу перед судовим засіданням.

ІІ. Позиція сторін щодо заявлених клопотань, заяв у порядку ст.206 КПК України, пояснення старшого конвоя та лікаря бригади швидкої медичної допомоги.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і їх захисники клопотання та заяви сторони захисту підтримали, просили суд їх задовольнити.

При цьому захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 додатково звернув увагу суду на те, що відповідно до наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань №280 від 30.12.2003 року, яким затверджено Положення про дільницю слідчого ізолятора на території виправної колонії, у разі направлення особи, взятої під варту, та засудженого до дільниці про це негайно, у встановленому порядку, інформується особа чи орган, у провадженні яких перебуває справа, а також родичі особи, взятої під варту, та засудженого.

На думку захисника, відносно ОСОБА_3 вчинено злочин, передбачений ст.146-1 КК України, оскільки його було викрадено та приховано дані про долю обвинуваченого та місце його перебування.

Прокурор в судовому засіданні суду пояснив, що будь-які дані та відомості про підстави переведення обвинуваченого ОСОБА_3 з ДУ «Київський слідчий ізолятор» до іншої установи у нього та Офісу Генерального прокурора відсутні і це потрібно з`ясовувати шляхом проведення відповідних перевірок, оскільки про таке переведення відповідні посадові особи мали повідомити суд. Будь-яких рішень з цього питання Офіс Генерального прокурора не приймав. Однак проти задоволення клопотання захисників в частині визначення місця утримання ОСОБА_3 в приміщенні слідчого ізолятора у м.Києві по вул.Дегтярівській, 13, заперечував, посилаючись на те, що ймовірно до обвинуваченого застосовані заходи безпеки і про ймовірну небезпеку сам ОСОБА_3 може і не здогадуватися.

Проти задоволення клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт прокурор також заперечував, посилаючись на відсутність правових підстав застосування таким чином заходів безпеки відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

Також заперечував щодо задоволення клопотань сторони захисту з приводу забезпечення, на думку захисників, прав обвинувачених на належну медичну допомогу, звертаючи увагу на їх належний вигляд та стан здоров`я.

Щодо витребування документів (без відеозаписів) за клопотанням захисника адвоката ОСОБА_10 не заперечував.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 думку прокурора підтримала, заперечуючи проти задоволення заяв та клопотань сторони захисту, окрім витребування документів за клопотанням адвоката ОСОБА_14 .

Старший конвою ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що обох обвинувачених було доставлено з приміщення ДУ «Київський слідчий ізолятор» по вул.Дегтярівській, 13, у м.Києві, відповідно до наявних заявок суду. Про утримання ОСОБА_3 в іншій установі інформація у конвою відсутня. Щодо утримання обвинувачених під час доставки детальну інформацію надати не може, оскільки є співробітником так званого «приймаючого конвою» у приміщенні суду. Доставляють усіх обвинувачених у металевому боксі спецавтомобілем.

За клопотанням сторони захисту, на виконання вимог закону, зокрема ст.206 КПК України, судом було забезпечено невідкладне проведення судово-медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_3 , для чого було оголошено перерву в судовому засіданні та викликано бригаду швидкої медичної допомоги, лікар якої ОСОБА_16 після проведення огляду обвинуваченого пояснила суду, що у ОСОБА_3 не має будь-яких видимих тілесних ушкоджень, в ході проведення огляду обвинуваченому проведено кардіограму, вимірювався тиск, сатурація, на даний час все в нормі. Враховуючи дані про наявні хронічні захворювання, обвинуваченому надано рідкий нітрогліцерин. За станом здоров`я ОСОБА_3 може продовжувати приймати участь у судовому засіданні.

Після перерви, з урахуванням пояснень лікаря бригади швидкої медичної допомоги, за згодою усіх учасників судового провадження, в тому числі обвинуваченого ОСОБА_3 , судове засідання було продовжено.

ІІІ. Положення закону, яким керувався суд, висновки та мотиви суду.
Дослідивши заяви і клопотання сторони захисту з додатками, вислухавши в судовому засіданні пояснення і думки обвинувачених і захисників, думку прокурора та представника потерпілих, заслухавши старшого конвою та лікаря бригади швидкої медичної допомоги, суд приходить до наступних висновків.

1. Ухвалою суду від 11.05.2021 року було задоволено клопотання прокурора і продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 09 липня 2021 року включно без визначення розміру застави.

Відповідно до ч.1, 4 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Подаючи заяву про вжиття заходів безпеки, обвинувачений ОСОБА_3 посилається на вимоги ст.19 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» та просить суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Разом з тим, як вбачається з положень ст.19 вказаного Закону , безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи:

а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання;

б) окреме тримання.

Зміна запобіжного заходу, виду установи виконання покарань чи режиму відбування покарання здійснюється з додержанням вимог, передбачених чинним кримінальним, кримінальним процесуальним та кримінально-виконавчим законодавством.

В той же час, обвинувачений ОСОБА_3 подає суду заяву про скасування відносно нього будь-яких існуючих на теперішній час заходів безпеки, повідомляючи, що йому може загрожувати небезпека лише від прокурорів, посадових осіб Служби безпеки України та Міністерства юстиції України, які, на його думку, шляхом катування, переведення до різних ІТТ намагаються змусити його надати неправдиві показання у справі щодо так званих замовників нападу на ОСОБА_12 .

Крім цього, на даний час у суду відсутні дані про застосування до ОСОБА_3 будь-яких заходів безпеки, передбачених Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

Із урахуванням викладеного, а також відсутності, на думку суду, доказів зменшення встановлених в провадженні ризиків з боку ОСОБА_3 , суд не знаходить підстав для задоволення заяви про застосування заходів безпеки та зміну запобіжного заходу обвинуваченому.

2. Положення Конституції України, згідно з якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3); ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню (ст.28); кожен має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ст.55); кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68) знайшли своє втілення у статті 11 КПК України.

Так, вимогами статті 11 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини передбачені ст.206 КПК України, відповідно до ч.6 якої, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі, слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я ув`язнених, яке має адекватно охоронятись.

Відповідно до п.135 Рішення Європейського суду з прав людини (далі Суд, ЄСПЛ) у справі «Кушнір проти України» від 11.03.2014 року (заява № 42184/09), Суд зазначає, що влада повинна забезпечити всеосяжне спостереження за станом здоров`я затриманого та його лікування під час перебування під вартою, своєчасні і правильні діагнози й лікування та, якщо цього вимагає медичний стан ув`язненого, регулярний і систематичний контроль і всебічну терапію, спрямовану, по можливості, на лікування захворювань затриманого або запобігання їх загостренню, а не на усунення симптомів. Влада повинна також показати, що були створені всі необхідні умови для призначеного лікування. У той самий час при оцінці адекватності лікування слід керуватися перевіркою на належне старання, бо зобов`язання держави надати лікування важко хворому затриманому є зобов`язанням дії, а не зобов`язанням результату.

Пунктом 66 рішення ЄСПЛ у справі «Барило проти України» від 16.05.2013 року (заява №9607/06) Суд також зазначає, лише той факт, що ув`язненого оглянув лікар та призначив певний вид лікування, автоматично не може привести до висновку, що медична допомога була достатньою.

Органи влади мають забезпечити повну фіксацію стану здоров`я особи, яка тримається під вартою, та лікування, яке ця особа отримувала під час перебування під вартою чи позбавлення свободи; забезпечити своєчасність та правильність діагнозів та догляду; а також, у разі необхідності та залежно від характеру захворювання, забезпечити регулярний та систематичний нагляд, який включає в себе всебічний план лікування, що має бути спрямований на лікування захворювань ув`язненого та запобігання їх погіршення, а не на усунення симптомів. Державну органи також повинні довести, що були створені умови, необхідні для призначеного лікування, щоб це лікування було дійсно отримано.

Крім того, у рішенні від 30.01.2020 року у справі «Сукачов проти України» (заява №14057/17) ЄСПЛ констатував порушення статті 3 Конвенції у зв`язку із сукупністю неналежних умов тримання заявника під вартою, таких як, переповненість у камерах, погане освітлення та вентиляція, неналежні санітарно-гігієнічні умови, обмеження одногодинними щоденними прогулянками.

Суд також вказав, що констатовані у цьому рішенні порушення є наслідком масштабної структурної проблеми, що є результатом неналежного функціонування пенітенціарної системи в Україні. Зважаючи на відсутність прогресу у вирішенні цієї проблеми з 2005 року та неодноразові вказівки Європейського суду та Комітету міністрів Ради Європи Суд вирішив застосувати процедуру пілотного рішення у цій справі та вказав на заходи, яких необхідно вжити для вирішення цієї проблеми.

Аналіз практики ЄСПЛ приводить до висновку, що стаття 3 Конвенції також накладає процесуальний обов`язок проводити «ретельне і ефективне розслідування», якщо особа пред`являє «скаргу, що підлягає доведенню» на жорстоке поводження в порушення статті 3 Конвенції. Обов`язок розслідування розповсюджується на твердження про жорстоке поводження, вчинене як приватними особами, так і представниками держави (рішення у справі «М.С. проти Болгарії»).

Процесуальна складова статті 3 Конвенції вимагає «проведення ретельного та ефективного розслідування», «здатного привести до встановлення винних осіб та їх покарання». Таке розслідування має бути порушене ex officio за відсутності скарги, якщо мають місце достатньо чіткі вказівки на те, що мали місце тортури чи жорстоке поводження.

Процесуальний обов`язок також вимагає, щоб, якщо факти справи це виправдовують, розслідування має приводити до порушення ефективного кримінального, дисциплінарного чи іншого подібного провадження по застосуванню закону до осіб, які є винними у жорстокому поводженні.

Викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини вимоги, є такими, що підлягають обов`язковому застосуванню відповідними державними інституціями, в тому числі для забезпечення належного медичного обстеження та лікування будь-якої особи, яка тримається під вартою, тобто знаходиться під юрисдикцією держави.

Таким чином, виходячи з норм чинного національного та міжнародного законодавства, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на даний час продовжують утримуватися у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, відповідно до наданих захисниками результатів медичних обстежень наявні рекомендації лікарів щодо необхідності проведення ОСОБА_3 коронаровентрикулографії, а ОСОБА_4 консультацій невропатолога та нейрохірурга, можливих необхідних хірургічних операцій, кінезіотерапії, ЛФК, тощо, зі слів обвинувачених стан їх здоров`я не покращується, належна медична допомога не надається, суд вважає наявними правові підстави для задоволення клопотання сторони захисту та зобов`язання ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та Філію державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м.Києві та Київській області відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 року №239/5/104, забезпечити надання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідної медичної допомоги (діагностику, лікування) з урахуванням наявних у них хронічних захворювань та рекомендацій лікарів.

Окремо щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 про необхідність здійснення обвинуваченому вакцинації суд зазначає наступне.
Згідно з даними з офіційних джерел Міністерство охорони здоров`я України визначило і запланувало послідовність вакцинації від COVID-19.

Станом на 23 червня 2021 року в Україні стартував 4-й етап вакцинації від COVID-19, на якому щеплять людей, старше 60 років, а також людей, віком 1859 олків, які мають супутні захворювання, ув`язнених та персонал закладів позбавлення волі та слідчих ізоляторів.

Вакцинація від COVID-19 є добровільною, але Міністерство охорони здоров`я України та Всесвітня організація охорони здоров`я рекомендують зробити вакцинацію для того, щоб захистити своє життя та здоров`я.

Враховуючи вимоги чинного національного та міжнародного законодавства України, обов`язок держави щодо забезпечення ув`язненій особі необхідного медичного обстеження та лікування, а також клопотання захисника, яке підтримано в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне клопотання захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 щодо здійснення вакцинації останньому від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, задовольнити.

3. Враховуючи заяви та пояснення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, передбачені ст.206 КПК України, відповідно до ч.6 якої, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі, слідчий суддя зобов`язаний, у тому числі, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи, суд вважає наявними правові підстави для доручення Державному бюро розслідувань, Офісу Генерального прокурора, Міністерству юстиції України та ГУ НП в м.Києві провести:

- дослідження фактів, викладених в заяві обвинуваченого ОСОБА_3 від 25.06.2021 року, що, у тому числі, зафіксовані в журналі судового засідання від 25.06.2021, про застосування відносно нього насильства під час тримання у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та, окремо, щодо наявності підстав та законності переведення обвинуваченого з ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в іншу установу, умов його утримання у вказаній установі, застосування під час перебування у ній фізичного та психологічного насильства до обвинуваченого ОСОБА_3 ,

- дослідження фактів, викладених в заяві обвинуваченого ОСОБА_4 від 25.06.2021 року, що зафіксовані в журналі судового засідання від 25.06.2021, та заяві захисника адвоката ОСОБА_8 від 25.06.2021 року про порушення, на їх думку, вимог ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4. Запобіжний захід до обвинувачених застосовано відповідно до ухвали суду від 11.05.2021 року, якою було задоволено клопотання прокурора і продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 09 липня 2021 року включно без визначення розміру застави.
Отже, відповідні обмеження до обвинувачених застосовуються в передбаченому законом порядку згідно встановленої судової процесуальної процедури.
Відповідно до наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань №280 від 30.12.2003 року, яким затверджено Положення про дільницю слідчого ізолятора на території виправної колонії, у разі направлення особи, взятої під варту, та засудженого до дільниці про це негайно, у встановленому порядку, інформується особа чи орган, у провадженні яких перебуває справа, а також родичі особи, взятої під варту, та засудженого.

З матеріалів справи вбачається, що у суду відсутні будь-які дані та повідомлення відповідних державних органів про підстави та законність переведення обвинуваченого ОСОБА_3 з ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до іншої установи.

Прокурор в судовому засіданні також повідомив суд про відсутність у нього та Офісу Генерального прокурора будь-якої інформації з цього питання.

Враховуючи викладене, а також необхідність проведення відповідної перевірки наявності підстав та законності переведення обвинуваченого з ДУ «Київський слідчий ізолятор» в іншу установу, умов його утримання у вказаній установі, суд вважає за необхідне клопотання сторони захисту в цій частині задовольнити та зобов`язати керівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до завершення проведення перевірки підстав та законності переведення обвинуваченого ОСОБА_3 з ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до іншої установи та надання суду її висновків утримувати обвинуваченого ОСОБА_3 в приміщенні державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України за адресою: м.Київ, вул.Дегтярівська, 13, в межах строку дії ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 11.05.2021 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 до 09 липня 2021 року включно без визначення розміру застави в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Враховуючи вжиті судом заходи по забезпеченню проведення перевірки наявності підстав та законності переведення обвинуваченого ОСОБА_3 з ДУ «Київський слідчий ізолятор» в іншу установу, умов його утримання у вказаній установі, а також пояснення прокурора в судовому засіданні щодо відсутності будь-якої інформації про підстави такого переведення та відповідних вказівок прокурора, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_9 в частині зобов`язання прокурора забезпечити негайне переведення обвинуваченого ОСОБА_3 до ДУ «Київський слідчий ізолятор» у м.Києві по вул.Дегтярівській, 13.

Крім того, враховуючи думки учасників судового провадження, жоден з яких не заперечував проти задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_10 про витребування документів, суд вважає за необхідне його задовольнити та витребувати: з Міністерства юстиції України документи, які визначають місце утримання обвинуваченого ОСОБА_3 , за період з 20.06.2021 року по 25.06.2021 року включно, а саме, в якій установі та якій камері; з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України інформацію про умови утримання обвинуваченого ОСОБА_3 , з 20.06.2021 року по 25.06.2021 року; з Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» інформацію про те, чи перебував на території установи обвинувачений ОСОБА_3 в період з 23.06.2021 року по 25.06.2021 року; якщо так, то на якій підставі та в яких умовах (камера, карцер).

Щодо витребування відеозаписів з камер ДУ «Київський слідчий ізолятор» та ДУ «Бориспільська виправна колонія №119», суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника в цій частині, оскільки відповідні перевірки законності та підстав переведення обвинуваченого ОСОБА_3 , в ході яких можуть використовуватися у тому числі вказані відеозаписи, мають проводитися відповідними правоохоронними органами в межах наданих їм законом повноважень.

5. Щодо звернення суду до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про що у тому числі клопотав в судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_8 , суд не знаходить підстав для задоволення клопотання в цій частині, оскільки суд не є суб`єктом відповідного звернення, а сторона захисту не позбавлена можливості самостійно звернутися із відповідною заявою, адже згідно з положеннями ст.16 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує: 1) за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників; 2) за зверненнями народних депутатів України; 3) за власною ініціативою.

Керуючись положеннями ст.ст.3, 21, 24, 28, 55, 68, Конституції України, ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.19 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», ст.16 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», ст.ст.8-11, 17, 21-22, 26, 206, 369-372, 376 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання та заяви сторони захисту в порядку ст.206 КПК України задовольнити частково.
Зобов`язати ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та Філію державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м.Києві та Київській області відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 року №239/5/104:

- забезпечити надання обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідної медичної допомоги з урахуванням наявних у нього хронічних захворювань та рекомендацій лікарів щодо необхідності проведення коронаровентрикулографії,

- забезпечити надання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідної медичної допомоги (діагностику, лікування) з урахуванням наявних у нього хронічних захворювань та рекомендацій лікарів щодо необхідності проведення консультацій невропатолога та нейрохірурга, проведення необхідних хірургічних операцій, кінезіотерапії, ЛФК, тощо, здійснення вакцинації від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Доручити Державному бюро розслідувань, Офісу Генерального прокурора, Міністерству юстиції України та ГУ НП в м.Києві провести:

- дослідження фактів, викладених в заяві обвинуваченого ОСОБА_3 від 25.06.2021 року, що, у тому числі, зафіксовані в журналі судового засідання від 25.06.2021, про застосування відносно нього насильства під час тримання у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та, окремо, щодо наявності підстав та законності переведення обвинуваченого з ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в іншу установу, умов його утримання у вказаній установі,

- дослідження фактів, викладених в заяві обвинуваченого ОСОБА_4 від 25.06.2021 року, що зафіксовані в журналі судового засідання від 25.06.2021, та заяві захисника адвоката ОСОБА_8 від 25.06.2021 року про порушення, на їх думку, вимог ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У разі виявлення порушень, вжити невідкладних заходів щодо усунення порушень прав обвинувачених відповідно до вимог чинного законодавства, про що негайно повідомити суд.

Зобов`язати керівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до завершення проведення перевірки підстав та законності переведення обвинуваченого ОСОБА_3 з ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до іншої установи та надання суду її висновків утримувати обвинуваченого ОСОБА_3 в приміщенні державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України за адресою: м.Київ, вул.Дегтярівська, 13, в межах строку дії ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 11.05.2021 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 до 09 липня 2021 року включно без визначення розміру застави в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_10 про витребування документів та відеозаписів задовольнити частково.

Витребувати:
- з Міністерства юстиції України документи, які визначають місце утримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 20.06.2021 року по 25.06.2021 року включно, а саме в якій установі та якій камері;

- з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України інформацію про умови утримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.06.2021 року по 25.06.2021 року;

- з Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» інформацію про те, чи перебував на території установи обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 23.06.2021 року по 25.06.2021 року; якщо так, то на якій підставі та в яких умовах (камера, карцер);

В іншій частині клопотань сторони захисту відмовити.

Витяг з журналу судового засідання, копії заяв, клопотань сторони захисту та даної ухвали суду для організації її виконання негайно вручити прокурору та направити до Державного бюро розслідувань, Офісу Генерального прокурора, Міністерства юстиції України, ГУ НП в м.Києві, ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, Філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м.Києві та Київській області.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 09-30 годині 29 червня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1