Справа № 191/2042/21
Провадження № 1-в/191/503/21
У Х В А Л А
іменем України

11 серпня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього положення ч.5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И В :

Засуджений звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в якому просить суд зарахувати йому в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з моменту його фактичного затримання 18.07.2018 року по 24.12.2020 року, включно.

Засуджений в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд клопотання без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Матеріалами справи встановлено, що вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання. Згідно розпорядження суду вирок набрав законної сили 22.07.2018 року.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.05.2019 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахувати з моменту набуття вироком законної сили. зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 за попереднім вироком, починаючи з 18.07.2018 року до набрання цим вироком законної сили. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у зазначеному кримінальному провадженні не обрано. Згідно розпорядження суду вирок набрав законної сили 06.09.2019 року, оскільки вироком Дніпровського апеляційного суду від 06.09.2019 року вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.05.2019 року в частині призначеного покарання був скасований. ОСОБА_4 вважати засудженим за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на строк 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. В іншій частині вирок залишений без змін.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.12.2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку. Строк дії запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні скінчився. Зараховано у строк покарання час досудового тримання ОСОБА_4 під вартою по цьому провадженню з 18.07.2018 року по 21.12.2018 року. Зараховано у строк відбування покарання за цим вироком строк відбування покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.05.2019 року. Згідно розпорядження суду вирок набрав законної сили 18.01.2021 року.

Згідно протоколу затримання, ОСОБА_4 був затриманий 18.07.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду від 18.07.2018 року.

З довідки ДУ «СВК №94» на засудженого ОСОБА_4 вбачається, що початок строку засудженого зазначений : 09.12.2020 року, кінець строку 18.08.2023 року. До СВК-94 прибув 23.12.2020 року.

До 24 грудня 2015 року в ч.5 ст.72 КК України, яка встановлювала правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання засудженому, було зазначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання в разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1 ст.72 КК України.

26 листопада 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VII від 26.11.2015 року», яким було змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахування строку попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції цього Закону) застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

18.05.2017 року Верховною Радою України було прийнято Закон №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21.06.2017 року. Даним Законом ч.5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції : «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".

Пунктом 106 Постанови Верховного Суду від 29.08.2018 рокуу справі 663/537/17 ( провадження № 13-31кс18) передбачено, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Відповідно до позиції, викладеної у п.107 постанові Верховного Суду від 29.08.2018 рокуу справі 663/537/17 ( провадження № 13-31кс18), зазначено, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №2046-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення».
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.01.2016 року за вих. № 223 20/0/4 16 незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 року) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку з цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже, в судовому засіданні було встановлено, що згідно вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 року ОСОБА_4 вчинив злочин 03.04.2018 року та у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою йому не обиралось. Згідно вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.05.2019 року, який частково скасовано вироком Дніпровського апеляційного суду від 06.09.2019 року та виправлено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.02.2021 року описку в резолютивній частині вироку, засуджений ОСОБА_4 вчинив злочин з 16.10.2017 року та у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою йому не обиралось. У кримінальному провадженні, по якому ухвалено вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.12.2020 року ОСОБА_4 утримувався під вартою з 18.07.2018 року на підставі ухвали слідчого судді від 18.07.2018 року та згідно вироку від 09.12.2020 року він вчинював злочини з 22.03.2018 року.

Таким чином, відсутні законні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_4 положень Закону № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення».

На підставі викладеного, ч. 5 ст. 72 КК України, керуючись ст. 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього положення ч.5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відмовити.

Копію ухвали направити в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)», засудженому ОСОБА_4 та прокурору Синельниківської окружної прокуратури для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1