Справа № 951/298/21
Справа № 1-кп/951/68/2021
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року Козівський районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова матеріали кримінального провадження за №0000020 від 10 лютого 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Росоховатець, Козівського району, Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, непрацюючого, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2021 року близько 18 години 30 хвилин у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , через безробіття та відсутність грошових коштів, у зв`язку із пропозицією іншої особи, матеріали відносно якого виділені у окреме провадження, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих трубчастих стовпчиків, що є частиною сітчастої огорожі господарства ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_1 , про наявність яких йому було відомо раніше, з метою здачі на пункт прийому брухту чорних металів.

Надалі, у вищевказаний час, з метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_4 із іншою особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, яка самостійно не змогла демонтувати металеві стовпчики, направився до огорожі вказаного вище господарства, яку продовжили демонтувати.

Реалізовуючи свій злочинний намір, близько 18 години 30 хвилин 12 січня 2021 року ОСОБА_4 за попередньою змовою із іншою особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, пішли до території господарства ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_1 . Прийшовши до вказаної території, умисно, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає і вони не будуть помічені сторонніми особами, з корисливою метою, усвідомлюючи, що посягають на чужу власність, почергово продовжили демонтаж металевих стовпчиків огорожі ОСОБА_5 , шляхом їх розхитування та витягування, демонтувавши загалом 5 стовпчиків, довжиною кожного 1695 мм, діаметром 115 мм, товщиною стінки 5 мм, та вагою 26 кілограмів кожен, загальною масою 130 кг., із розрахунку закупівельної ціни 1 кг металобрухту 4 гривні 40 копійок, вартістю 572 гривні, які в подальшому перенісши у сусіднє господарство, перевезли близько 19 години того ж дня у с.Золота Слобода, Козівського району, Тернопільської області, де завершивши свій злочинний умисел реалізували за грошові кошти, заподіявши таким чином ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану вище суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна крадіжці, вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

У підготовчому судовому засіданні прокурором, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за № 0000020, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2021 року, оголошено угоду про примирення, укладену 29 березня 2021 року в смт. Козова між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Згідно даної угоди ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме 3 роки позбавлення волі. Крім цього, ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за цей злочин з урахуванням вимог ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, застосуванням ст.76 КК України та покладенням на нього певних обов`язків, зокрема періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання, які роз`яснені потерпілій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні показала, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинено нетяжкий злочин, а саме вчинення таємного викрадення чужого майна крадіжку, вчинену за попередньою змовою групою осіб, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

Також, судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди про примирення, думку потерпілої, пояснення ОСОБА_4 , вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в ОСОБА_4 , що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Дослідженням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне ухвалити вирок, яким затвердити угоду про примирення від 29.03.2021 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов по цьому кримінальному провадженню не заявлявся.

Судові витрати по кримінальному провадженню за проведення судових експертиз відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 473-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 29 березня 2021 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони у кримінальному провадженні № 0000020 від 10.02.2021 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 на період іспитового строку наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1