Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/98/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2021, стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Голованівськ, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, студента ІІ курсу Кропивницький коледжу механізації сільського господарства, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,
підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України
застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 18 години 00 хв. До 07 години 00 хв. строком на 57 днів, з покладенням на підозрюваного обов`язків передбачених ст.194 КПК України
За участю сторін кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_9 ,
законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 ,
неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Слідчий СВ ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 , якому 22.02.2021 року вручено повідомлення про підозру в тому, що він 22.02.2021 року в 20:00 год. за попередньою змовою із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_3 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом за допомогою заздалегідь підшуканої палиці, умисно наніс один удар в праву руку ОСОБА_13 та наніс потерпілому 3-4 удари в голову та по тулубу, внаслідок яких утворились тілесні ушкодження у вигляді рани та садна в ділянці міжфалангового суглобу 5 пальця лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього, заволодів траспортним засобом ОСОБА_13 , а саме ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 .
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2021 в задоволенні клопотання відмовлено.
Застосовано неповнолітньому ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання його під домашнім арештом у певний період доби строком на п`ятдесят сім днів.
Застосований неповнолітньому ОСОБА_7 запобіжний захід в виді домашнього арешту в певний період доби припиняє свою дію 22 квітня 2021 року. Заборонено залишати місце постійного проживання домоволодіння по АДРЕСА_2 в період з 18 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст. 194 КПК України обов`язки.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що злочин, по якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: закінченим, корисливим, тяжким, умисним, вчинений за попередньою змовою групою осіб, посягає на суспільні інтереси - проти здоров`я потерпілого, безпеки та експлуатації транспортного засобу. Взято до уваги й тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, - до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, але не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування менш суворих видів заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.
Прокурор не подав доказів умисного переховування від слідчого чи неповажності неявок. Навпаки, підозрюваний зобов`язується добровільно, свідомо, своєчасно з`являтися для проведення процесуальних дій, тобто безпідставні припущення прокурора про ризик невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Припущення не використовуються при доказуванні. Прокурор не подав доказів, що підозрюваний не з`явився для проведення слідчих дій. Дії підозрюваного свідчать про повне визнання вини, сприянні слідству, прагнення об`єктивно дослідити докази, бажанні повно та всебічно їх перевірити і дати належну правову оцінку із зазначенням кваліфікуючих ознак. Сукупність вказаних обставин переконує в доводах підозрюваного про відсутність ризику переховування . Наявне постійне місце проживання, навчання, родини вказує на сталі соціальні зв`язки. Позитивні характеристики свідчать про достатній рівень його репутації.
Прокурор подав однобічні докази вини підозрюваного при цьому не дослідив обставин ймовірної протиправної поведінки самого потерпілого: систематичні висловлювання погроз життю та здоров`ю неповнолітнього, погроз знищення майна неповнолітнього, висловлювання образ, приниження, позбавлення роботи та доходу неповнолітнього. Нездатність самозахисту і неправильно обраний неповнолітнім спосіб захисту порушеного права жодним чином не виправдовує незаконне заволодіння транспортним засобом, проте істотно зменшує суспільну небезпеку інкримінованих йому дій.
Слідчий суддя прийшов до висновку, що не існує ризику вчинення підозрюваним нового злочину. На поліцію покладається обов`язок ефективно організувати та забезпечити умови неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням застосованого щодо підозрюваного виду запобіжного заходу. Завдяки цьому орган досудового розслідування зможе попередити ризик можливого вчинення нового злочину. Застосування менш суворого заходу забезпечення разом з постійним контролем з боку органу поліції здатно попередити існуючі ризики. Перебільшеним є звернення прокурора з клопотанням про застосування найсуворішого виду запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до підозрюваного ОСОБА_7 .
Вважає, що ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те, що останній підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, не працевлаштований.
Зазначає, що жодних дій для співпраці підозрюваний не вчинив.
Слідчим суддею проігноровано доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Неповнолітній ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням фізичного насильства, за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про відсутність у нього поваги до встановлених державою правил поведінки, зухвалість та неповагу до інших членів суспільства, здатність та схильність досягати своїх злочинних цілей із застосуванням фізичного насильства, що свідчить про те, що він схильний до насильства.
Крім того, у сторони досудового розслідування виникла необхідність у допиті в якості свідка сестри підозрюваного ОСОБА_11 ОСОБА_14 , з якою знайомий неповнолітній ОСОБА_7 . Враховуючи його вік і стан здоров`я існує ймовірність, що він може незаконно впливати, у тому числі засобами фізичного та психологічного примусу на потерпілого та свідків, з метою зміни наданих ними показань, та уникнення таким чином, відповідальності за вчинений злочин, тобто про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Вважає, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкодити встановленню істини у справі. Сторона обвинувачення вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , є недопустимим, оскільки не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таким чином у справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Вищевказані обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні ОСОБА_7 , під вартою.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник-адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просила в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, ухвалу слідчого судді залишити без зміни.
Дослідити в судовому засіданні диск із аудіо записами погроз ОСОБА_13 в бік ОСОБА_7 .
Сторона захисту зазначила на застосуванні заходів фізичного впливу працівниками поліції до затриманого ОСОБА_7 викрадення працівниками поліції з гаманця підозрюваного 1200 грн.
Підозрюваний ОСОБА_7 04.03.2021 звернувся із заявою про злочин до керівника Кіровоградської обласної прокуратури, проте заява про вчинений злочин до ЄРДР не внесена.
11.03.2021 до Ленінського районного суду м. Кіровограда подано скаргу на бездіяльність прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Неповнолітній ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, раніше не судимий, має постійне місце проживання, має обов`язки щодо піклування та утримання бабусі ОСОБА_10 .

Доказів бажання впливати на свідків, скоювати кримінальні правопорушення чи ухилятися від слідства та суду, порушення обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді не надано, тому вважає, що немає підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою.
Заслухавши доповідача, неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах законного представника ОСОБА_10 та захисника-адвоката ОСОБА_9 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни; думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання неповнолітнього ОСОБА_7 під вартою немає.
Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та існування заявлених ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Разом з тим, надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували на наявність виключних обставин для застування відносно неповнолітнього ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу. Не доведено існування таких обставин і прокурором в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, та і при апеляційному розгляді клопотання щодо запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_7 забезпечення виконання обов`язків передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.
На даний час жодного порушення підозрюваним обов`язків передбачених ст.194 КПК України немає.
Від сторін кримінального провадження не надходило заяв про незаконний вплив на них з боку підозрюваного ОСОБА_7 .
Стороною обвинувачення не спростовано невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, підтвердження впливу на свідків немає.
Доводи, якими прокурор обґрунтовує наявність підстав для застування відносно неповнолітнього ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вказує про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, відповідно до вище зазначених норм закону, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.
Отже, у відповідності до вище наведених норм закону, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого неповнолітній ОСОБА_7 підозрюється, злочин є тяжким, закінченим, корисливим, умисним, вчинений за попередньою змовою групою осіб, розмір покарання яке загрожує останньому у разі доведення його винуватості, конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного, соціальні зв`язки, підозрюваний має місце проживання, навчається, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на підставі чого погоджується з висновками слідчого судді з приводу того, що достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки неповнолітнього підозрюваного буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Такий вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками та відповідає особі підозрюваного.
Доводи прокурора про необґрунтованість оскаржуваної ухвали є безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань про застосування запобіжних заходів.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2021, якою стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби строком на 57 днів без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4