Єдиний унікальний номер 938/138/21
Судове провадження № 1-кс/938/39/21
УХВАЛА
про арешт майна

05 березня 2021 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Верховинського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (далі СВ Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області) ОСОБА_3 , третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у залі суду клопотання вищевказаного слідчого, погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Верховинського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000021 від 02.03.2021 року за ч.1 ст. 199 КК України про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Верховинського РВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області із клопотанням про накладення арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном на вилучені при обшуку затриманої особи ОСОБА_4 мобільні телефони моделі HYAWEI Y360- НОМЕР_1 та SAMSUNG GT-C3011 та зв`язку ключів в кількості чотирьох штук з брелком у вигляді колеса.

Подане клопотання обґрунтовує тим, що 02.03.2021 року близько 10:30 год. ОСОБА_4 надав для купівлі продуктів харчування в приміщенні магазину-кіоску під назвою "Тарасівські ковбаси", що розміщений по вул. Центральній в селі Ільці Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області, купюру національної валюти України у виді однієї банкноти номіналом 1000 гривень, яка містить ознаки підроблення.

Під час проведення огляду місця події 02.03.2021 року та здійснення першопочаткових слідчих дій від продавця вказаного магазину ОСОБА_8 , яка на момент вчинення правопорушення здійснювала продаж товарів, було отримано купюру номіналом 1000 гривень, якою розрахувався ОСОБА_4 .

При проведенні огляду вказаної грошової купюри встановлено, що вона має зображене на собі серійне та номерне маркування НОМЕР_2 , а також на ній виявлено зовнішні ознаки підроблення захисних елементів, а саме: портретне відображення Вернадського, яке з зовнішніх ознак не відповідає загальному лицьовому портрету, відображений світлий елемент водяного знаку та зображення цифрового позначення номіналу розпливчасте.

Після збуту вищевказаної підробленої грошової купюри, ОСОБА_4 , пересуваючись на транспортному засобі марки FIAT SCUDO реєстраційний № НОМЕР_3 в напрямку села Кривопілля, Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області, був зупинений та затриманий працівниками поліції.

02.03.2021 року о 12:29 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України. При особистому обшуку затриманої особи ОСОБА_4 було виявлено та вилучено: мобільний телефон моделі Huawei Y360-U61чорного кольору, мобільний телефон моделі SAMSUNG GT-C3011 чорного кольору, дві грошові купюри з явними ознаками підроблення номіналами по 1 000 гривень кожна, серія НОМЕР_2 та АЖ № 8662721, інші грошові кошти в загальній сумі 861 гривень та зв`язку ключів в кількості чотирьох штук з брелком у вигляді колеса.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи те, що вилучені при проведенні обшуку затриманого ОСОБА_4 вищевказані мобільні телефони могли використовуватися ним при вчиненні даного кримінального правопорушення, а тому вони потребують детального огляду для встановлення кола осіб з якими він спілкувався, з метою з`ясування їхньої причетності до вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження затриманий ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але при дачі пояснення вказав іншу адресу свого проживання АДРЕСА_2 , а тому є підстави вважати, що вилучені ключі від його помешкання, де він може зберігати підроблені грошові купюри.

З метою збереження речового доказу, тобто відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України в кримінальному провадженні є необхідність у подальшому зберіганні мобільних телефонів моделі HUAWEI Y360- НОМЕР_1 та SAMSUNG GT-C3011 та зв`язку ключів в кількості чотирьох штук з брелком у вигляді колеса.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлені (а.с.15).
У судовому засіданні 04.03.2021 року третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_4 та його представник-адвокат ОСОБА_6 зазначили, що не заперечують щодо накладення арешту на мобільні телефони, але просять не накладати арешт на зв`язку ключів, які є від вхідних дверей квартири його матері - ОСОБА_5 .
Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 у судовому засіданні 05.03.2021 року вказала, що зв`язка ключів, які вилучені у її сина, є від вхідних дверей до її квартири, в якій вона проживає разом із сином, а тому просила їх повернути їй.
Слідчий суддя, перевіривши відповідність вказаного клопотання вимогам ст. 171 КПК України, приходить до такого висновку.

Зокрема, встановлено, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт у клопотанні, вилучено 02.03.2021 року(а.с.6-7).

Із вказаним клопотанням слідчий звернувся до суду 03.03.2021 року, тобто в наступний робочий день після вилучення майна, в результаті чого дотримано вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, згідно з якою клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якого його було вилучено. Отже, клопотання про арешт майна подане у строки, передбачені кримінально-процесуальним законом.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження ( ч.1 ст. 170 КПК України). Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України) та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, якими характеризується речовий доказ (ч.3 ст.170 КПК України).
02.03.2021 року відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, та розпочато досудове розслідування (а.с.4).
Також 02.03.2021 року вилучені під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 мобільні телефони моделі HUAWEI Y360- НОМЕР_1 та SAMSUNG GT-C3011 та зв`язка ключів в кількості чотирьох штук з брелком у вигляді колеса визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000021 від 02.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України (а.с.8).
Отже, слідчим поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно є речовим доказом і може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, якими характеризується речовий доказ.
Окрім цього, слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 170 КПК України. Зокрема, майно має ознаки речового доказу, з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, вказані речі важливо зберегти у стані, в якому вони знаходяться на час вилучення, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що згідно з ч. 4 ст.173 КПК України - у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).
Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n.50, Series A N 98).
Згідно з Конституцією України та Законом України "Про міжнародні договори і угоди", чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна.
Ст. 1 Протоколу №1 (1952р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що ст. 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).
Слід зазначити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.
Арешт майна, що ініціюється слідчим, необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, а завданням арешту майна у даному випадку є запобігання можливості його відчуження.
З наведених слідчим обставин вбачається наявність підстав для часткового задоволення клопотання. Щодо вибору заборон, обмеження розпоряджатися, користуватись, відчужувати майно, то перелік заборон визначається ухвалою слідчого судді (п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України).
Так, слідчий суддя прийшов до висновку у наявності підстав для часткового задоволення клопотання. Зокрема, з врахуванням фактичних обставин справи, встановлених при розгляді даного клопотання, є необхідність у накладенні арешту на вказане у клопотанні майно, але щодо зв`язки ключів слід накласти арешт тільки шляхом заборони відчуження та розпорядження.
Також слідчий суддя вважає, що немає підстав для зберігання зв`язки ключів у кількості чотири штуки у кімнаті речових доказів Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, оскільки доцільно їх передати власнику ОСОБА_5 на відповідальне зберігання із забороною відчужувати та розпоряджатися без обмеження права користування цим майном.

Таке обмеження права власності в даному випадку буде розумним і співмірним із завданням кримінального провадження.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 167,170-173, 309 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт з метою збереження речового доказу шляхом із забороною відчуження, розпорядження та/або користування майном навилучені при обшуку затриманої особи ОСОБА_4 мобільні телефони моделі HUAWEI Y360- НОМЕР_1 та SAMSUNG GT- НОМЕР_4 .

Зберігати вказані мобільні телефони моделі HUAWEI Y360- НОМЕР_1 та SAMSUNG GT- НОМЕР_4 в кімнаті речових доказів Верховинського районного відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області, що розміщене за адресою: селище Верховина, вул. Незалежності 4а, Верховинського району, Івано-Франківської області

Накласти арешт з метою збереження речового доказу на зв`язку ключів в кількості чотирьох штук з брелком у вигляді колеса, якою користовувався ОСОБА_4 .
Позбавити права на відчуження, розпорядження зазначеної зв`язки ключів в кількості чотирьох штук з брелком у вигляді колеса особам, які наділені правами на вище вказані дії, - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Передати власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 , на відповідальне зберігання зв`язку ключів в кількості чотирьох штук з брелком у вигляді колеса із забороною відчужувати та розпоряджатися без обмеження права користування цим майном.
Виконання ухвали слідчого судді покласти на слідчого СВ Верховинського районного відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 .
Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1