Справа № 573/293/21
Номер провадження 1-кп/573/49/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2021 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 13 грудня 2020 року за №0000120, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Ворожба Білопільського району Сумської області, з базовою середньою освітою, розлученої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

- за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,
ВСТАНОВИВ:
10 грудня 2020 року, близько 20:00 год., ОСОБА_5 разом із знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувала за адресою: АДРЕСА_1 , де вона проживає спільно зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_4 . Близько 23:00 год. ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вийшли з будинку, а ОСОБА_5 у ньому залишилася сама. У цей час вона помітила у кімнаті на припічку мобільний телефон «SAMSUNG Galax J2», модель «SM-J250F/DS (Sek)» та шкіряний гаманець, у якому знаходилися банківські картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з грошовими коштами на рахунках, про що їй було достовірно відомо, і у неї виник умисел на таємне викрадення телефону та банківських карток.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, ОСОБА_5 , розуміючи, що банківська картка є офіційним платіжним документом, з метою подальшого зняття грошових коштів таємно викрала банківську картку для виплат АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , банківську картку «Універсальна» АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , що належали ОСОБА_4 . Окрім того, вона таємно викрала мобільний телефон «SAMSUNG Galax J2» моделі «SM-J250F/DS (Sek)» вартістю 1550 грн, що також належав ОСОБА_4 .

З викраденим майном ОСОБА_5 покинула домоволодіння, розпорядившись ним на власний розсуд.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_5 розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно небезпечних наслідків від вказаних дій та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Отже, ОСОБА_5 своїми вищевказаними умисними діями вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Під час досудового розслідування 23 лютого 2021 року між підозрюваною, на той час, ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 укладена угода про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України.
24 лютого 2021 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт з зазначеною угодою про примирення.
Згідно з вказаною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена повністю визнала свою винуватість у зазначених діяннях, зобов`язувалася сприяти розслідуванню кримінального провадження та припиненню інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень, визнати свою винуватість у повному обсязі під час судового розгляду, сприяти та виконати умови угоди. Також вказаною угодою визначено остаточне покарання, яке повинна понести ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України, а саме у виді громадських робіт строком 150 годин. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість визнала повністю та просила затвердити угоду про примирення.

Потерпілий ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про примирення.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти затвердження угоди.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про затвердження угоди про примирення між обвинуваченою та потерпілим, виходячи з такого.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Частиною 3 статті 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, які згідно із ст. 12 КК України є відповідно проступком та нетяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком правильно розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Судом з`ясовано, що потерпілий також правильно розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, та наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
З урахуванням особи обвинуваченої, яка посередньо характеризується за місцем проживання, обставин, що пом`якшують йому покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, має неповнолітню дитину, обставини, що обтяжує покарання, вчинення злочину щодо колишнього подружжя, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання у виді громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовувався.
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з обвинуваченої підлягають стягненню в доход держави процесуальні витрати в сумі 490,35 грн за залучення експерта.

Питання щодо долі речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену23 лютого 2021 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити їй покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у доход держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становлять 510 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Стягнути з ОСОБА_5 в доход держави процесуальні витрати в сумі 490 грн 35 коп.

Речові докази:

-мобільний телефон «SAMSUNG Galax J2» з двома сім-картами, чорний шкіряний гаманець, дві банківські картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУПН в Сумській області, повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

-грошові кошти у загальній сумі 451 грн 80 коп., що зберігаються у матеріалах кримінального провадження, які знаходяться у Білопільському відділі Конотопської місцевої прокуратури, повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя