Провадження № 1-кс/344/4590/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000043 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 441, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Івано-Франківської обласної прокуратури звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000043 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 441, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання прокурор покликається на те, що досудовим розслідуванням установлено, що внаслідок зловживання владою або службовим становищем відповідними службовими і посадовими особами органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій під час реалізації програм протипаводкового захисту, веденні водогосподарської діяльності, а також внаслідок нецільового використання бюджетних коштів та екологічних фондів, в сукупності з неналежним веденням лісогосподарської діяльності, недотриманням при цьому природоохоронних норм та заходів, здійсненням масових та незаконних рубок на території гірських лісових масивів та лісових господарств області, порушенням вимог та правил рубок головного користування, санітарних рубок та рубок догляду за лісом, а також нездійсненням протиерозійних заходів після тралювання зрубаного лісу та очищення лісосік, наднормова кількість опадів призвела до екологічної катастрофи.

При цьому, встановлено, що представники та посадові особи

ПП «ТЕХПОСТАЧ», ПП «НАКО ІНВЕСТ» та ПП «ВКФ «СИЛУЕТ», за попередньою змовою з посадовими особами УКБ в Івано-Франківській області, Дністровського БУВР, ДП «Дороги Прикарпаття», та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які зловживаючи своїм службовим становищем, налагодили механізм одержання неправомірної вигоди для інших фізичних або юридичних осіб, під час використання бюджетних коштів виділених на ліквідацію наслідків надзвичайної ситуації, яка виникла у червні 2020 року на території Івано-Франківської області.

Так, з метою виконання вказаних домовленостей, УКБ в Івано-Франківській області, Дністровського БУВР та ДП «Дороги Прикарпаття», на умовах «переговорної процедури», підписано ряд договорів з ПП «ТЕХПОСТАЧ» та ПП «НАКО ІНВЕСТ», на виконання робіт з будівництва берегоукріплень, які були зруйновані та/або пошкоджені під час проходження паводків червня 2020 року на території Івано-Франківської області, в результаті чого, у період з 01.07.2020 по 31.12.2020, вищевказаними юридичними особами приватного права було виконано зазначені будівельні роботи, з використанням при цьому будівельних матеріалів та конструкцій, які за своїми характеристиками не відповідають проектно-кошторисній документації та будівельним нормам.

Разом з тим, встановлено, що представники та посадові особи

ПП «ТЕХПОСТАЧ», ПП «НАКО ІНВЕСТ» та ПП «ВКФ «СИЛУЕТ», з метою виконання вищевказаних домовленостей та отримання неправомірної вигоди, діючи за попередньою змовою, налагодили механізм підняття вартості по ланцюгу постачання та реалізації за завищеними цінами будівельних матеріалів та конструкцій, які використовувалися ПП «ТЕХПОСТАЧ» та ПП «НАКО ІНВЕСТ» для ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, а також оренди будівельної техніки.

Зокрема, встановлено, що у період з 01.07.2020 по 31.12.2020, під час виконання вищевказаних робіт з будівництва берегоукріплень, використовуючи механізм підняття вартості по ланцюгу постачання, ПП «ТЕХПОСТАЧ» та

ПП «НАКО ІНВЕСТ» було придбало в ПП «ВКФ «СИЛУЕТ» габіонні ящики, які не відповідають будівельним нормам, за вартістю завищеною на суму в понад 3 млн. грн.

21.07.2021, на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області було проведено обшук за місцем фактичного проживання засновника та бенефіціарного власника ПП «ВКФ «СИЛУЕТ» ОСОБА_6 у житловому приміщенні та прилеглій територій, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та вилучено грошові кошти 10 тисяч американських доларів США купюрами номіналом по 100 доларів, 10 тисяч американських доларів США купюрами номіналом по 100 доларів, 6 тисяч 200 американських доларів США купюрами номіналом по 100 доларів, 6 тисяч 700 американських доларів США купюрами номіналом по 100 доларів, 4 тисячі американських доларів США купюрами номіналом 39 по 100 доларів та 2 номіналом по 50 доларів, разом 36 тисяч 900 американських доларів США, 1000 Євро купюрами номіналом по 100 Євро, 4750 Євро купюрами номіналом по 50 Євро та 500 Євро однією купюрою, разом 6250 Євро. Вказані грошові кошти були виявлені у коробці білого кольору із наявними написами із вказанням сум та дат, починаючи із 18.07, закінчуючи 27.04.21.

На думку органу досудового розслідування, вказані грошові кошти можуть бути набуті або отримані кримінально-протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення, обставини якого встановлюються у кримінальному провадженні №0000043, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

При цьому, з огляду на наявні в матеріалах провадження дані, в разі залишення вищевказаних грошових коштів у володінні, розпорядженні та/або користуванні особи, у якої вони були вилучені, на думку прокурора, існує можливість їх зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження.

Враховуючи викладене, слідчим 22.07.2021 року винесено постанову про визнання вищевказаних грошових коштів речовими доказами.

На думку органу досудового розслідування, вказані грошові кошти є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому виникла необхідність у накладенні на них арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Крім того, в судовому засіданні прокурор покликався на те, що станом на даний час триває експертиза щодо вартості завданої вищезазначеними неправомірними діями шкоди державі, у зв`язку з чим вказаний арешт майна грошових коштів може в подальшому забезпечувати відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини, просили його задовольнити.

Представник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти вимог клопотання про арешт майна заперечив, посилаючись на те, що ОСОБА_6 є добросовісним власником грошових коштів, які є його багаторічними заощадженнями, жодного відношення до кримінального провадження не має, не є посадовою особою ВКФ «Силует», а тому просив в задоволенні клопотання відмовити.

Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, на підставі наданих до клопотання документів слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження № 0000043 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 441, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України.

Згідно фабули даного кримінального провадження, яку внесено до ЄРДР в частині кваліфікації за ч.2 ст.364 КПК України (в рамках якої, згідно пояснень слідчого, і проводився обшук 21.07.2021 року за місцем проживання засновника ВКФ «Силует» ОСОБА_6 ) внаслідок зловживання владою або службовим становищем відповідними службовими і посадовими особами органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій під час реалізації програм протипаводкового захисту, веденні водогосподарської діяльності, а також внаслідок нецільового використання бюджетних коштів та екологічних фондів, в сукупності з неналежним веденням лісогосподарської діяльності, недотриманням при цьому природоохоронних норм та заходів, здійсненням масових та незаконних рубок на території гірських лісових масивів та лісових господарств області, порушенням вимог та правил рубок головного користування, санітарних рубок та рубок догляду за лісом, а також нездійсненням протиерозійних заходів після тралювання зрубаного лісу та очищення лісосік, наднормова кількість опадів призвела до екологічної катастрофи.

В ході проведення 21.07.2021 року санкціонованого обшуку за місцем проживання засновника ВКФ «Силует» ОСОБА_6 , органом досудового розслідування було виявлено та вилучено грошові кошти різними номіналами та купюрами в загальній сумі 36 900,00 доларів США та 6 250,00 Євро.

В рамках кримінального провадження № 0000043 ОСОБА_6 процесуального статусу підозрюваного не має.

Крім того, згідно Довідки ВКФ «Силует» №01-23.07.21 від 23 липня 2021 року ОСОБА_6 з 16.01.1991 року був і є єдиним власником підприємтсва по даний час. Одночасно був директором до 21 березня 2019 року.

Обґрунтовуючи наявність підстав для накладення арешту на вилучені в ході обшуку кошти, прокурором в якості правової підстави зазначено п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вразовуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що належних доказів на підтвердження того, що грошові кошти різними номіналами та купюрами в загальній сумі 36 900,00 доларів США та 6 250,00 Євро, були знаряддям вчинення конкретного кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження №0000043, чи є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, грошима, цінностями та іншими речами, набутими кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто можуть вважатися речовими доказами в даному кримінальному провадженні №0000043, на даному етапі органом досудового розслідування не надано, а слідчим суддею таких обставин зі змісту матеріалів клопотання не встановлено.

Посилання прокурора та слідчого на те, що станом на даний час не проведено експертизу вартості завданої шкоди та, відповідно, не заявлено відповідного цивільного позову, як на підставу накладення арешту, є необгурнтвоаним, оскільки підстави для накладення арешту повинні існувати станом на час розгляду клопотання про арешит майна, а не припускатись існувати в майбутньому.

Крім того, за наявності відповідного цивільного позову та за наявності передбачених КПК України підстав орган досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно особи, яка повинна відповідати за таким цивільним позовом.

Водночас, слідчий судя звертає увагу на те, що статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Аналіз відповідних норм КПК України, що регламентують питання арешту майна, свідчить про те, що арешт майна може бути накладений щодо будь-якого майна, навіть майна осіб не причетних до вчинення злочину, якщо вказане майно містить ознаки речового доказу, може бути використане стороною обвинувачення в процесі доказування.

Якщо ж майно не містить ознак речового доказу, то таке майно може бути арештовано виключно в тому разі, якщо воно належить певній особі та вказана особа має певний процесуальний статус (підозрюваний, обвинувачений, юридична особа - суб`єкт спеціальної конфіскації).

В ході розгляду даного клопотання про арешт майна слідчим не доведено, грошові кошти, які було вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 відповідають критерію речового доказу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що в поданому до суду клопотанні про арешт майна, та в судовому засіданні, прокурором не доведено наявність передбачених процесуальним законом підстав для накладення арешту на грошові кошти, які було вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , перелік яких відповідно до вимог чинного КПК України є вичерпним.

Недоведеність органом досудового розслідування наявності передбачених ст.170 КПК України підстав для накладення арешту на майно є самостійною підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Отже, на підставі вищенаведеного слідчий суддя не вбачає підстав для задовлення клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.07.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1