УХВАЛА
про відмову у задоволенні клопотання

Справа № 495/9444/19

Номер провадження 1-кп/495/327/2021

02 квітня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , про скасування арешту рухомого майна у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК України), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 липня 2019 року за №0000713,

встановив:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України.
1. Рух заяви у суді
1.1. Адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , 25 листопада 2020 року в межах даного кримінального провадження звернувся із клопотанням про скасування арешту рухомого майна вантажного самоскида «IVECO MAGIRUS», р/н НОМЕР_1 , 1996 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 16 червня 2005 року (далі - ТЗ) та повернення ТЗ власнику - ОСОБА_11 (арк. спр. 15, т.3).

1.2. Відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 лютого 2021 року головуючого суддю ОСОБА_12 відведено від розгляду даного кримінального провадження (арк. спр. 38, т. 3).
1.3. За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 08 лютого 2021 року визначено головуючого для її розгляду суддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 (арк. спр. 42, т. 3).
Ухвалою судді ОСОБА_1 від 09 лютого 2021 року кримінальне провадження прийняте до провадження та призначене до судового розгляду (арк. спр. 43, т. 3).

22 березня 2021 року ОСОБА_10 подав до суду заяву про підтримання клопотанням про скасування арешту рухомого майна, просив його задовольнити (арк. спр. 97, т. 3). 02 квітня 2021 року подав до суду заяву про розгляд клопотання про скасування арешту рухомого майна у судовому засіданні без його участі; клопотання підтримав, арешт майна просив зняти.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисник, присутні потерпілі, представники потерпілих не заперечили про можливість розгляду заявленого клопотання за відсутності заявника і потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , представників цивільних відповідачів.

2. Виклад позиції учасників кримінального провадження
2.1 Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 22 липня 2019 року накладено арешт на вказаний ТЗ. Власниця майна не була присутня при розгляді питання про арешт майна. Усі експертизи у даному кримінальному провадженні проведено, обвинувальний акт передано до суду. Водночас, власник більше року позбавлений можливості користуватися власним майном. Керуючись наведеним, посилаючись на статтю 170, 174 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), просить клопотання задовольнити.

2.2. Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні проти зняття арешту з рухомого майна вантажного самоскида «IVECO MAGIRUS», р/н НОМЕР_1 заперечив; вказав, що кримінальне провадження триває, арештоване майно містить на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; вважає, що повернення ТЗ власнику та надання йому права користуватися ним, створює можливість для знищення, перетворення, псування майна, яке може перешкодити кримінальному провадженню.
2.3. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 клопотанням про скасування арешту рухомого майна підтримала; зазначила, що досудове розслідування закінчене, обвинувальний акт передано до суду, а відтак докази у даному кримінальному провадженні зібрано і зафіксовано. Також вказала, що ТЗ зберігається на відкритому штрафмайданчику та піддається негативному впливу зовнішнього середовища. Вважає, що немає перешкод для повернення ТЗ власнику.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію захисника.

2.4. Представники потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заперечили проти зняття арешту з ТЗ з огляду на те, що кримінальне провадження триває та на необхідність збереження слідів правопорушення, речового доказу.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали позиціє своїх представників.

3. Нормативне застосування; фактичні обставини; висновки та мотиви прийнятого рішення.
Згідно із пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною третьою статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідності до пункту 1 частини другої статті 170 КПК України арешт тимчасово вилученого майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ухвали Київського районного суду міста Одеси від 22 липня 2019 року вантажний самоскид «IVECO MAGIRUS», р/н НОМЕР_1 , 18 липня 2019 року визнано речовим доказом (арк. спр. 17-19, т. 3). Під час судового розгляду вказану обставину не спростовано.

Згідно із обвинувальним актом, дорожньо-транспортна пригода 18 липня 2019 року відбулась із участю вантажного самоскида «IVECO MAGIRUS», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , і легкового автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», р/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 .

Таким чином, судом встановлено, що ТЗ «IVECO MAGIRUS», р/н НОМЕР_1 , є предметом вчинення кримінального правопорушення, містить на собі сліди кримінального правопорушення, використовується як доказ для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, збереження такого майна необхідне для забезпечення проведення можливих процесуальних дій під час судового розгляду даного кримінального провадження, а тому підстав для зняття арешту із такого майна та повернення його власнику судом не виявлено.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши необхідні матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_10 про скасування арешту рухомого майна.

Керуючись статтями 174, 371, 372, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , про скасування арешту рухомого майна у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 Кримінального кодексу України - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено і оголошено 06 квітня 2021 року

Суддя ОСОБА_1