ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/189/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2,3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 р. м. Тернопіль

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за № 0001109 від 04 травня 2020 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2020 року, -

Встановила:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Тернопіль, непрацюючого, неодруженого, з неповною середньою освітою, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2019 року за ч.ч.2,3 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, на підставі ч.1 ст.71 КК України, остаточно визначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 4 листопада 2019 року по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання термін його перебування від вартою з 4 червня 2020 року по 31 березня 2021 року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Продовжено ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 26 травня 2021 року.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 9131 (дев`ять тисяч сто тридцять одну) гривню відшкодування матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_10 6320 (шість тисяч триста двадцять) гривень відшкодування матеріальної шкоди.

Вироком суду також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Згідно вироку суду, близько 08:00 год. 04 травня 2020 року у ОСОБА_7 , який перебував на сходовій клітці між другим та третім поверхами четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , близько 08:00 год. 04 травня 2020 року, перебуваючи на сходовій клітці між другим та третім поверхами четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу викрав велосипед торговельної марки «TopRider» синьо-чорного кольору вартістю 3665,00 гривень.

Із викраденим майном ОСОБА_7 із місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду в сумі 3665,00 гривень.

Крім цього, близько 22:00 год. 30 травня 2020 року у ОСОБА_7 , який перебував на сходовій клітці першого поверху дев`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 близько 22:00 год. 30 травня 2020 року, перебуваючи на сходовій клітці першого поверху дев`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_3 переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу викрав велосипед торговельної марки «Caledonia» чорно-зеленого кольору вартістю 3250,00 гривень та велосипед торговельної марки «Delta» сіро-синього кольору вартістю 3070,00 гривень.

Із викраденим майном ОСОБА_7 , із місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 6320,00 гривень.

Крім цього, близько 08:00 год. 01 червня 2020 року у ОСОБА_7 , який перебував на сходовій клітці між першим та другим поверхами третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , близько 08:00 год. 01 червня 2020 року, перебуваючи на сходовій клітці між першим та другим поверхами третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу викрав велосипед торговельної марки «Frejus» модель «МТВ FRJ580» біло - рожевого кольору вартістю 1531,25 гривень.

Із викраденим майном ОСОБА_7 , із місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 1531,25 гривень.

Крім цього, близько 17:50 год. 18 травня 2020 року у ОСОБА_7 , який перебував у приміщенні магазину ТМ «Рукавичка», що по вул.Миру,7 в м.Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , близько 17:50 год. 18 травня 2020 року, перебуваючи в приміщенні магазину ТМ «Рукавичка», що по вул. Миру, 7, в м. Тернополі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, взяв із кошику для продуктів, котрий знаходився біля виходу із даного магазину та помістив до поліетиленового пакету, який мав із собою наступні товари: одну пляшку віскі «Red Label» ємністю 0,7 л. торговельної марки «Johnni Walker» вартістю 520,95 грн., печінку тріски «Натуральна» торговельної марки «Екватор», масо нетто 190 г. у кількості 2 шт., вартістю 54, 43 грн. за 1 шт. на загальну вартість 108,86 грн., вафлі «Артек» какао та молоко торговельної марки «Світоч», масою нетто 80 г. у кількості 1 шт. вартістю 7,87 грн., фісташки смажені торговельної марки «Green_Hills», масою нетто 80 г. у кількості 1 шт. вартістю 66,70 грн., м`ясні консерви «М`ясо курки у власному соку», масою нетто 325 г. торговельної марки «Традиція» вартість - 44.08 грн., ковбасу «Фінська», масою нетто 1 кг 0.66 кг вартістю 162,92 грн., морозиво «Ескімо» льон-клен, масою нетто 80 г. торговельної марки «Рудь» у кількості 1 шт. вартістю 15,19 грн. Після чого, ОСОБА_7 покинув приміщення ТМ «Рукавичка», що по вул. Миру, 7 в м. Тернополі не розрахувавшись за вище вказаний товар.

Проте, вчинивши всі необхідні дії, які ОСОБА_7 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив із причин, які не залежали від його волі, оскільки одразу після виходу з магазину на вулицю, був виявлений охоронцем даного магазину.

Також, близько 16:30 год. 31 травня 2020 року у ОСОБА_7 , який перебував на шостому поверсі, другого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , близько 16:30 год. 31 травня 2020 року, перебуваючи на шостому поверсі, другого під`їзду, будинку АДРЕСА_4 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, шляхом віджиму металопластикових дверей проник у приміщенні для сушки одягу загального користування, звідки таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, викрав велосипед торгівельної марки «Сусlоnе LLX 650b» білого кольору вартістю 9131,00 гривень.

Із викраденим майном ОСОБА_7 , із місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 9131,00 гривень.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити покарання:

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Свої доводи мотивує тим, що при призначенні покарання судом не враховано ОСОБА_7 його активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди, що призвело до застосування надто суворого покарання за ч.2 ст.185 КК України та незастосування ст.69 КК України при визначенні покарання за ч.3 ст.185 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які просять задовольнити апеляцію, з мотивів викладених у ній, потерпілих та прокурора, що вважають вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими та ніким із учасників не оспорюються, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, то суд першої інстанції її призначив правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, так як вона відповідає вчиненому злочину та особі обвинуваченого, необхідна й достатня для його виправлення та попередження нових правопорушень.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до змісту вимог ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи винного.

Як убачається з матеріалів справи, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до ст.12 КК України відносяться до тяжкого та нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують, а саме визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність, обставин, що обтяжують покарання.

В даному випадку, встановивши наявність пом`якшуючих обставин, суд прийшов до переконання про можливість призначення покарання ОСОБА_7 на термін, наближений до мінімального.

При цьому, судом також було враховано, й те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у тому числі й за скоєння корисливих злочинів, а також врахував конкретні обставини справи та не встановив таких обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а отже не знайшов підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання за ч.3 ст.185 КК України, і з таким рішенням суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів.

Отже, місцевий суд дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 неможливе без його ізоляції від суспільства, правильно призначив покарання у межах санкцій статтей обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на мінімальний термін, встановлений тяжчою статтею обвинувачення, оскільки з врахуванням даних про особу обвинуваченого та фактичних обставин кримінального провадження саме таке покарання є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції вірно визначено вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а отже не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та застосування ст.69 КК України й пом`якшення йому міри покарання, як про це ставить питання в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді