Справа № 191/129/21
Провадження № 1-кс/191/34/21
У Х В А Л А
20 січня 2021 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, а також перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що в період часу з 21.00 години 16.01.2021 по 09.25 годин 17.01.2021 невстановлена особа, шляхом пошкодження металопластикового вікна проникла до приміщення буд. АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала майно, що належить ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальний збиток.

За даним фактом 18 січня 2021 року в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження за №0000052 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

18.01.2021 було проведено огляд предмета, а саме чоловічих черевик, 45 розміру, світло коричневого з вставками чорного кольору на шнурках, котрі були добровільно видані ОСОБА_6 . Після чого вказані чоловічі чоботи були вилучені та поміщені до спец пакету INZ4050923

Вилучені чоловічі черевики, які поміщено до спец пакету INZ4050923 - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Підставами, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вилученого майна, є забезпечення належного зберігання речових доказів стороною кримінального провадження, та фактичне позбавлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вилучені в ході огляду предмета від 18.01.2021 року майно, а саме чоловічі черевики, які поміщено до спец пакету INZ4050923, мають значення речових доказів, та вказують на вчинення кримінального правопорушення особою, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникає необхідність у накладенні арешту на зазначене майно на підставі ст. 170 КПК України.

Враховуючи вищевикладене слідчий просить, накласти арешт на зазначене у клопотанні майно, а саме: вилучені в ході огляду предмета - чоловічі черевики, які поміщено до спец пакету INZ4050923.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явились попередньо надали заяви про розгляд справи без їх участі. Клопотання підтримують у повному обсязі, просять його задовольнити.

Власник вилучених речей у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень не має.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94 КПК України, ст.132 КПК України, ст.173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження /ч. 1 ст. 170 КПК України/.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до частин 1-3 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості , які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України /арешт майна допускається з метою збереження речових доказів/, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів клопотання, виявлене та вилучене під час проведення 17.01.2021 року огляду місця події зазначене у клопотанні слідчого майно є об`єктом кримінальних правопорушень та безпосереднім доказам, яке має значення для кримінального правопорушення.

Тому для ефективного розслідування орган досудового слідства має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.
При цьому, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Слідчий суддя, врахувавши ці положення закону та обставини кримінального провадження, а саме ті, що існує необхідність у забезпеченні збереження вилученого майна, вважає, що клопотання слідчого слід задовольнити та накласти арешт на відповідне майно.
Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 175 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на зазначене у клопотанні майно, а саме: вилучені в ході огляду предмета - чоловічі черевики, які поміщено до спец пакету INZ4050923.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Синельниківського ВП ГУПН в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду в 5-тиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1