Номер провадження: 11-сс/813/71/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Любашівка Подільського району Одеської області, українця за національністю, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.75 КК України,
підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 0001780 від 20.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17.02.2021року із визначенням розміру застави у розмірі 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 10510 (десять тисяч п`ятсот десять) гривень.
Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 , а також наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення підозрюваним нових злочинів.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі, захисник підозрюваного, не оспорюючи обґрунтованості підозри вважає, що слідчим суддею в ухваленому рішенні викладено висновки, які не відповідають фактичним обставинам провадження з огляду на наступне:

-стороною обвинувачення до клопотання не було додано жодних належних та допустимих доказів про існування зазначених у клопотанні ризиків;

-підозрюваний ОСОБА_6 перебуває в фактичних шлюбних відносинах, має позитивні характеристики, певні соціальні зв`язки, на що слідчим суддею уваги не звернуто;

-визначений слідчим суддею розмір застави є надмірним, оскільки ОСОБА_6 не є працевлаштованим.

На підставі викладеного, захисник підозрюваного в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
20.12.2020, близько об 01.00 годині, ОСОБА_6 , перебував у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_6 визначив предметом свого злочинного посягання ноутбук «ASUS F54IS X008», у корпусі сірого кольору, вартістю 9 тисяч 999 гривень, який належить ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований та таємне викрадення чужого майна, переслідуючи ціль незаконного збагачення ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись що його дії залишаються непомітними для оточуючих, сховав собі під куртку ноутбук «ASUS F54IS X008», у корпусі сірого кольору, та мінуючи повз ОСОБА_10 виніс ноутбук «ASUS F54IS X008», у корпусі сірого кольору із будинку.
Після чого, ОСОБА_6 , разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , матеріальної шкоди на суму 9 тисяч 999 гривень.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
До початку судового засідання апеляційного суду, від адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 надійшли заяви, в яких вони просили апеляційну скаргу розглядати без їх участі, у зв`язку із чим, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу за відсутності учасників судового провадження та, згідно з положеннями ч.4 ст.107 КПК України, технічна фіксація судового розгляду не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно із ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Із матеріалів провадження вбачається, що 21.12.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно (а.п.32-33), санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, що відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів середнього ступеню тяжкості.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частина 4 ст.194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Так, згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України» (заява N 38717/04) (п. 29-30), національні органи влади не надали належного обґрунтування для виправдання позбавлення заявника свободи, яке відповідно вважається свавільним, оскільки не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії" зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінально-процесуального закону виконав не у повному обсязі.
Висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення учасниками провадження не заперечується та підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання.
Слідчий суддя вірно врахував, що ОСОБА_6 є особою, що не вперше притягується до кримінальної відповідальності, має офіційну реєстрацію, однак не має місця працевлаштування, неодружений, не навчається.
При вирішенні клопотання слідчий суддя також враховував, що ризики можливого переховування від органу досудового слідства та суду з боку підозрюваного та вчинення ним іншого кримінального правопорушення існують.
Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого стосовно існування ризиків що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, які обумовлені тяжкістю можливого покарання, відсутністю у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.
Також апеляційний суд вважає, що оскільки підозрюваний ОСОБА_6 не працевлаштований, це вказує на відсутність постійного джерела прибутку та на існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Апеляційний суд відхиляє доводи захисника щодо непомірності розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на те, що слідчий суддя врахував майновий стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та дійшов вірного висновку про необхідність застосування застави у розмірі п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.
Більш того, як вбачається із заяви прокурора, підозрюваний ОСОБА_6 12.01.2021 року був звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням суми застави, що вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо непомірності визначеного слідчим суддею розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення а також особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_12 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.
Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4