ЄУН № 336/2025/20
пр. № 1-кп/336/567/2020
ВИРОК
Іменем України
24 липня 2020 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_1 , фактично мешкає у АДРЕСА_2 , одруженого, працюючого у ТОВ «ТБ «З.З.Б.К.№ 1», раніше судимого:

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2000 року за ст. 229-1 ч. 2, ст. 17 ст. 81 ч. 3 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі (звільнився 07.05.2001 року умовно-достроково на 8 місяців 5 днів);

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2003 року за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 4 КК України з застосуванням ст. 69, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі (звільнився 28.09.2004 року за відбуттям покарання);

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2004 року за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту (звільнився 23.03.2005 року за відбуттям покарання);

вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2007 року за ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 5 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна (відомості про звільнення відсутні);

вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2014 року за ст. 185 ч. 3 КК України з застосуванням ст. 69, 71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75, 76 КК України;

вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2015 року за ст. 185 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі (звільнився 29.06.2018 року за відбуттям покарання);

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,
ВСТАНОВИВ:
27 лютого 2020 року ОСОБА_4 приблизно об 10.50 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, застосувавши відмичку для відкриття вхідних дверей, незаконно проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки шляхом вільного доступу, таємно викрав з кімнати вказаної квартири належне ОСОБА_6 майно, а саме: три ювілейні монети СРСР номіналом 1 рубль, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, будівельні рукавиці у кількості 84 штуки (42 пари), які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, ланцюжок вагою 2,5 грами з золота 583 проби вартістю 1858,60 гривень, сережки з камінням червоного кольору з золота 583 проби вагою 6,5 грами вартістю 4832,36 гривень; каблучку з камінням бузкового кольору з золота 583 проби вагою 3,2 грами вартістю 2379 гривень, каблучку з камінням червоного кольору з золота 583 проби вагою 3,3 грами вартістю 3494,16 гривень, обручку з золота 583 проби вагою 4,6 грамів вартістю 3419,82 гривень, а всього майно загальною вартістю 18437,29 гривень, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнав повністю, пояснивши, що того дня взяв у знайомого відмичку, користуватись якої він навчився, відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі, а також з мережі Інтернет, вирішив скоїти крадіжку майна, для чого попрохав свого знайомого на ім?я ОСОБА_7 , якому про свої наміри не повідомляв, відвезти його на вул. Бочарова. Пройшов до під`їзду одного з будинків, двері якого не були зачинені, ОСОБА_4 обрав одну з квартир, замок дверей якої він міг відчинити відмичкою, подзвонив у дверний дзвінок та, впевнившись в такий спосіб у відсутності мешканці, відмичкою відчинив двері, після чого зайшов у квартиру та почав шукати цінне майно. У шафі, розташованій у кімнаті, ОСОБА_4 побачив золоті прикраси та монети, які узяв, а також в тій саме кімнаті взяв парфумні вироби та будівельні рукавички. Далі ОСОБА_4 покинув квартиру, повернувся до автомобілю свого приятеля та вони попрямували до магазину неподалік, де ОСОБА_4 вирішив попити кави, але був затриманий працівниками поліції. В ході обшуку під час затримання викрадене майно було у нього вилучене.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що разом з дружиною постійно мешкає у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . 27.02.2020 року вранці після 7 годині він пішов на роботу, дружина пішла трохи пізніше. Приблизно об 11 годині йому зателефонував чоловік, який представився співробітником поліції та сповістив про скоєння крадіжки. ОСОБА_8 направився додому, де виявив безлад, а також пропажу золотих прикрас, ювілейних монет, чотирьох флаконів парфумних виробів, а також будівельних рукавичок. В подальшому він за фотографіями у відділенні поліції впізнав належні йому ювелірні вироби. В ході досудового розслідування викрадені з квартири речі ОСОБА_6 були повернуті, у зв?язку з чим претензій з приводу компенсації матеріальної шкоди потерпілий до обвинуваченого не має, а компенсувати моральну шкоду обвинувачений не пропонував. Потерпілий просив суворо покарати ОСОБА_4 , зауваживши на кількість судимостей та характер злочинів.
Прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_4 до скоєння злочину також надані письмові докази, а також документи, що стосуються речових доказів, та характеризують особистість обвинуваченого.
Висновок експерта № 3-315 від 09.04.2020 року не містить інформації, яка б мала доказове значення у розумінні КПК України.
Інших доказів учасниками провадження не надавалось, прокурор вважав, що досліджених судом доказів достатньо для встановлення обставин скоєння злочину та доведеності вини обвинуваченого, з чим погодились обвинувачений та захисник, а також потерпілий.

Обвинувачений зазначив, що повністю визнає себе винним у скоєнні злочину, обставини, які зазначені в обвинувальному акті, в повній мірі відповідають дійсності, вартість майна не оспорює, кваліфікація дій є вірною.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи позицію обвинуваченого щодо повного визнання вини у скоєнні злочину, його докладні пояснення про обставини скоєння злочину, які узгоджуються з показаннями потерпілого, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину знайшла своє підтвердження та доведена належними та допустимими доказами та кваліфікує його дії за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

При дослідженні документів, які характеризують особистість ОСОБА_4 , судом встановлено, що обвинувачений раніше засуджувався за скоєння різних злочинів, як тяжких, так і середньої тяжкості, переважно за скоєння злочинів проти власності, кожного разу відбував покарання, звільнявся від відбування частини покарання умовно-достроково, а також і в порядку ст. 75 КК України з випробуванням, але через нетривалий час знову скоював аналогічні злочини, не перебуває на обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, перебуває на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів та канабіноїдів. Синдром залежності (лікувався у 2019 році).

З довідки за місцем проживання вбачається, що ОСОБА_4 мешкає разом із дружиною ОСОБА_9 (шлюб укладений 26.01.2016 року), тещею ОСОБА_10 та сином дружини ОСОБА_11 , за місцем проживання характеризується формально.

Судом не враховується наявність у обвинуваченого дитини, адже у свідоцтві про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком вказано ОСОБА_12 , а також наявність у ОСОБА_10 тещі обвинуваченого певних хвороб, адже не надано доказів надання обвинуваченим їй будь-якої допомоги.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд вважає визнання обвинуваченим вини у скоєнні злочину.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд не враховує щире каяття та сприяння розкриттю злочину з наступних міркувань.

Так, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що обвинувачений вчиняв активні дії, які б сприяли розкриттю злочину, фактично ОСОБА_4 був затриманий невдовзі після скоєння злочину з викраденим майном, при цьому не вчиняв заходів для відшкодування потерпілому моральної шкоди, що могло б бути ознакою щирого каяття.

При призначенні покарання суд враховує положення ст. 50 КК України, яка вказує, що метою покарання є кара, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, та приймає до уваги те, що обвинувачений шість разів притягувався до кримінальної відповідальності, за всіма вироками суду відбував покарання, у грудні 2019 року був звільнений від кримінальної відповідальності в порядку ст. 309 ч. 4 КК України, до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак жодного разу обвинувачений умов такого звільнення не дотримав.

Відбування покарання у вигляді позбавлення волі загальним терміном 17 років не мало своїм наслідком усвідомлення ОСОБА_4 неприпустимості скоєння злочинів та необхідності неухильного дотримання вимог закону, не призвело до виправлення та зміни способу життя.

Посилання обвинуваченого на те, що йому потрібно доглядати мати та тещу, а також виховувати сина, суд оцінює критично, адже обвинуваченим не надано жодних доказів того, що він дійсно приймає участь в утриманні цих осіб, проживає він окремо від матері. При цьому з моменту народження ОСОБА_11 . ОСОБА_4 засуджувався двічі, чотири роки з шести життя дитини перебував в місцях позбавлення волі, та одного разу був звільнений від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої обставини.

Таким чином наявність у ОСОБА_4 родини очевидно не утримує обвинуваченого від скоєння нових злочинів.

Фактично єдиною позитивною зміною у житті ОСОБА_4 є працевлаштування у травні 2020 року, однак, двомісячний стаж роботи не вказує на постійність такого джерела доходу, враховуючи попередній спосіб життя обвинуваченого.

Всі вищезазначені обставини у своїй сукупності не дають суду підстав вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, а отже і не вбачає підстав для застосування до нього звільнення від відбування покарання.

Цивільного позову в ході досудового розслідування та судового розгляду не заявлялось.

Судом також вирішується доля речових доказів та питання стягненя витрат на проведення експертизи під час досудового розслідування.

При вирішенні клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд виходить з того, що метою запобіжного заходу не є забезпечення своєчасного виконання вироку суду, натомість як наявність інших ризиків наразі мінімальна, оскільки обвинувачений виконував свій обов?язок явки до суду. Міркування ж з приводу можливості вчинення ним нових злочинів є обґрунтованими, однак, не можуть бути єдиною передумовою для обрання особі найсуворішого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. ст. 185 ч.3 КК України,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, та призначити покарання у виді п?яти років позбавлення волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 27 лютого 2020 року по 26 квітня 2020 року включно.

У задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 653,8 гривень (шістсот п?ятдесят три гривні 80 коп).

Речові докази:

циліндровий механізм замків в кількості двох штук, які передані на зберігання до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути ОСОБА_6 ;

три ювілейні монети СССР номіналом 1 рубль, будівельні рукавиці у кількості 84 штуки (42 пари), ланцюжок вагою 2,5 грами з золота 583 проби, сережки з камінням червоного кольору з золота 583 проби; каблучку з камінням бузкового кольору з золота 583 проби вагою 3,2 грами, каблучку з камінням червоного кольору з золота 583 проби вагою 3,3 грами, обручку з золота 583 проби вагою 4,6 грами; два флакони парфумованих виробів La Rive, флакон парфумованого виробу Italian spirit, флакон парфумованого виробу Bi es OK for everyone, які передані на зберігання ОСОБА_6 , залишити ОСОБА_6 ;

змиви з поверхні дверцят шафи, 2 сліди структури матеріалу, предмет, схожий на відмичку, які передані на зберігання до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;

автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зв?язку ключів в кількості чотирьох та пульт дистанційного керування, свідоцтво про реєстрацію автомобілю ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які передані на зберігання ОСОБА_13 , залишити ОСОБА_13 ;

кепку чорного кольору, мобільний телефон Bravis, дві рукавчики чорного кольору, зіп-пакет з картками операторів мобільного зв?язку Лайф та Водафон, зіп-пакет з кільцем з металу білого кольору, зв?язку магнітних ключів у кількості семи, навушники чорного кольору, зв?язку ключів магнітних та металевих у кількості шести, годинник AMST 3003, сумку чорного кольору Moltani, жилет синьо-сірого кольору, картки операторів мобільного зв?язку МТС (1 штука) та Київстар (2 штуки),кейс помаранчевого кольору з металевими виробами, закладний квиток від 31.10.2019 року, кросівки чорні, чохол з написом «Экспедиция» з розкладним ножем, дві металевих гайки та дві металеві шайби, грошові кошти: чотири монети номіналом 1 гривня, 5 банкнот номіналом 5 гривень, 2 банкноти номіналом 2 гривні, одна банкнота номіналом 1 гривня, предмети, схожі на гроші, дерев?яний хрестик, які передані на зберігання до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути ОСОБА_4 .

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1