Справа № 287/403/18-к
Номер рядка звіту 17
номер провадження 1-кп/279/418/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" жовтня 2020 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючогосудді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коростені кримінальне провадження № 0000356 по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Нові Білокоровичі Олевського району Житомирської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх осіб, не інваліда, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296, ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , 21.06.2017 року близько 21 години, на власному автомобілі марки «Нива» д/н НОМЕР_1 червоного кольору, рухався по вул.Довженка, 11-А в смт.Нові Білокоровичі Олевського району Житомирської області, та перевозив в якості пасажирів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . По заду нього зупинився автомобіль марки «Таврія» д/н НОМЕР_2 зеленого кольору, за кермом якого знаходився ОСОБА_9 , який перевозив в якості пасажирів ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та двох малолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Між ОСОБА_5 та пасажиром ОСОБА_4 виник словесний конфлікт через порушення правил зупинки та неможливості об`їзду перешкоди. В процесі конфлікту ОСОБА_5 , перебуваючи у громадському місці, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося в намірі безпричинного заподіяння тілесних ушкоджень, ігноруючи присутність інших людей, в тому числі малолітніх осіб, взявши з власного автомобіля металеву монтировку, підійшов до правого переднього пасажирського місця автомобіля марки «Таврія», на якому перебував потерпілий ОСОБА_4 , розбив монтировкою вітрове скло передніх дверцят, якою влучив в область голови ОСОБА_4 , спричинивши йому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у виді рани правої тім`яно-скроневої ділянки голови, відкритого вдавленого багато уламкового перелому кісток склепіння черепа в правій тім`яній ділянці голови, забою головного мозку, внутрішньо мозкової гематоми.
Своїми умисними діями, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України - хуліганство.

Умисними діями, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент його заподіяння, ОСОБА_5 , вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому та підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті. Вказав, що побачив в руках у Зарудного металевий предмет, тому й взяв з автомобіля монтировку, якою розбив скло у їх автомобілі та влучив в потерпілого. Позов визнав частково, не заперечив допомагати потерпілому у лікуванні грошима і в подальшому, однак вважає визначену суму моральної шкоди завищеною. Завдані матеріальні збитки потерпілому відшкодував в повному обсязі, вибачився за вчинене. В рахунок моральної шкоди відшкодував 20 тис. грн..
Потерпілий ОСОБА_4 дав показання про те, що 21.06.2017 року близько 21 години він перебував в якості пасажира в автомобілі «Таврія», яким керував Зарудний, їхали з дня народження разом із малолітніми дітьми. По дорозі, в смт.Нові Білокоровичі Олевського району по вул.Довженка, вони зупинились біля автомобіля «Нива», у якого були відчинені дверцята, та попросили присутніх в автомобілі осіб, серед яких був ОСОБА_14 , не перешкоджати руху і дати їм проїхати. Однак під час розмови між ними виник словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений, з автомобіля взяв монтировку, вдарив нею по склу їх автомобіля та влучив йому у голову. Від отриманого удару втратив свідомість, тривалий час проходив лікування в лікарні, переніс дві операції, отримав інвалідність. Просив обвинуваченого суворо не карати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. В задоволення позову просив стягнути з обвинуваченого на його користь у відшкодування завданих збитків 600 тис. гривень (моральної шкоди), оскільки кошти витрачені на лікування ОСОБА_5 йому добровільно відшкодував, та має намір і в подальшому допомагати, бо його лікування є дорогоцінним. Додав, що обвинувачений відшкодував йому також 20 тис. грн. в рахунок завданої моральної шкоди. Моральну шкоду обґрунтував тим, що він потребує проведення ще однієї операції, яка коштує близько семисот тисяч гривень, які він має намір витратити на лікування.
У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і що сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Як особа, ОСОБА_5 працездатного віку, має утриманців, по місцю проживання характеризується позитивно, на спеціалазовних обліках не перебуває, раніше не судимий.
Згідно положень ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), які віднесено до категорії тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи і громадського порядку, особу винного, його відношення до вчиненого (визнання вини в повному обсязі, часткове добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди), наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілого щодо покарання, який просив суворо не карати обвинуваченого і не позбавляти його волі, суд вважає за можливе обрати ОСОБА_5 покарання відповідно до санкції частини статей, які передбачають відповідальність за вчинені ним злочини, остаточне покарання призначити за правилами ст.70 КК України та відповідно до ст.75 КК України звільнити від його відбування з випробуванням, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
В судовому засіданні потерпілим цивільний позов підтримано лише в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 600 000 гривень, оскільки інші витрати обвинуваченим відшкодовано йому в добровільному порядку.

Цивільний позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.
Статтею 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням покладається, зокрема на потерпілого.

Вирішуючи питання щодо підстав та розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (нематеріальної) шкоди», виходячи з розміру заявлених вимог, враховуючи міркування позивача щодо того в чому саме виражається спричинена йому моральна шкода, якими саме неправомірними діями вона спричинена, міркування щодо визначення розміру шкоди та доказів на її підтвердження, бере до уваги тяжкість тілесних ушкоджень, характер та обсяг фізичних та психічних страждань позивача, характер та тривалість немайнових втрат та можливість їх відновлення, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його житті, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану виходячи з конкретних обставин справи. Також, суд враховує сімейний та матеріальний стан обвинуваченого,його поведінку у кримінальному провадженні (визнання вини, добровільне відшкодування матеріальних збитків).
Відповідно до положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, а згідно ст.1168 ч.1 ЦК України, моральна шкода завдана ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово.
Безумовно, позивач поніс душевні страждання, був порушений звичайний спосіб його життя, для відновлення якого потрібні матеріальні і душевні зусилля, що призвело до вимушених змін у його житті, неодноразово перебував на лікуванні в різних лікувальних закладах, переніс дві операції, отримав 2 групи інвалідності у зв`язку із отриманими травмами, відчуває біль і дискомфорт й досі, тому суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань потерпілим внаслідок отриманих травм. Однак враховуючи вимоги розумності та справедливості, з огляду на можливість реального отримання відшкодування з врахуванням сімейного та матеріального стану обвинуваченого, добровільного відшкодування завданої шкоди обвинуваченим в розмірі 20 тис. грн., достатньою та розумною, за таких обставин, є сума відшкодування в розмірі 50 000 гривень.

При цьому, в разі понесення потерпілим додаткових витрат на лікування, якщо таке лікування буде пов`язане із наслідками спричинених ушкоджень його здоров`ю від злочину, останній не позбавлений можливості стягнення таких витрат в порядку цивільного судочинства.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання припинив свою дію 20.09.2018 року.
Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1,296 ч.1 КК України та призначити йому покарання:
за ст.121 ч.1 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
за ст.296 ч.1 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно для відбування за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази: металеву палицю, яку передано на зберігання до камери схову речових доказів Олевського ВП знищити.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень в відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні цивільного позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1