ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3024/20 Справа № 191/1335/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення його від відбування призначеного вироком покарання.
Як встановлено судом, що ОСОБА_8 , раніше судимий, у цій справі засуджений 19 жовтня 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 309 ч. 1, ст. 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавленні волі. Початок строку 20 серпня 2017 року. Кінець строку 28 січня 2021 року
Згідно характеристики, наданої начальником відділення СВК-94, та довідки з особової справи №91-З-18, до Синельниківської ВК-94 прибув 18 серпня 2018 року. За час перебування в установі характеризується позитивно, має 1 погашене стягнення перебуваючи у ВК-122, та 4 заохочення відбуваючи покарання в СВК-94. На теперішній час офіційно працевлаштований на дільниці «ЗБВ». До роботи ставиться сумлінно та відповідально, проявляє розумну ініціативу, виробничі завдання виконує якісно та вчасно, порушень правил техніки безпеки не допускає. Заходи виховного характеру відвідує систематично, реагує на них правильно. Приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення.

Підлягає застосуванню ст. 101 КВК України щодо змін умов тримання по відбуттю 1/3 частини строку покарання 20 грудня 2018 року. Матеріали розглянуті комісією установи 15.01.2019 р., відмовлено, як особі, що на шлях виправлення не стає.

Підлягає застосуванню ст. 82 КВК України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким по відбуттю 1/2 частини строку покарання 18 січня 2019 року. Матеріали розглянуті комісією установи 29 березня 2019 року відмовлено як особі, що на шлях виправлення не стала.

Підлягає умовно-достроковому звільненню на підставі ст. 81 КК України по відбуттю 2/3 строку, тобто з 18 вересня 2019 року. Матеріали розглянуті комісією установи 30 вересня 2019 року відмовлено, як особі, що не довела своє виправлення.

Невідбута частина строку покарання станом на 20 липня 2020 року становить 6 місяців 8 днів.

Також згідно інформації з Єдиного реєстру боржників ОСОБА_8 має непогашені борги перед державою, а також стягнення за адміністративні правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого, суд дійшов висновку, що встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання має 1 погашене стягнення та 4 заохочення. На теперішній час хоч і працевлаштований, характеризується позитивно, але має непогашені борги перед державою та своєю поведінкою не довів виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в умовно-дострокову звільненні від відбування покарання, оскільки він своїм щирим каяттям, повним визнанням вини, позитивною характеристикою по місцю відбування покарання та наявність заохочень довів, що став на шлях виправлення та підлягає звільненні відповідно до ст. 81 КК України
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Захисник засудженого в судовому засіданні апеляційну скаргу свого підзахисного підтримав, просив її задовольнити та застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 81 КК України.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_8 було засуджено вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 186, ст. 309 ч. 1, ст. 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, початком строку відбування покарання є 20 серпня 2017 року, кінцем відбування покарання 28 січня 2021 рік, невідбута частина покарання на станом на 20 липня 2020 року - 6 місяців 8 днів.
Згідно характеристики та довідки з особової справи №91-З-18, до Синельниківської ВК-94 засуджений прибув 18 серпня 2018 року. За час перебування в установі характеризується позитивно, має 1 погашене стягнення перебуваючи у ВК-122, та 4 заохочення відбуваючи покарання в СВК-94. На теперішній час офіційно працевлаштований на дільниці «ЗБВ». До роботи ставиться сумлінно та відповідально, проявляє розумну ініціативу, виробничі завдання виконує якісно та вчасно, порушень правил техніки безпеки не допускає. Заходи виховного характеру відвідує систематично, реагує на них правильно. Приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення.

15 січня 2019 року комісією установи було розглянуто матеріали відносно засудженого щодо зміни йому умов тримання під вартою, прийнято рішення про відмову, як особі, що не стала на шлях виправлення.

29 березня 2019 року комісією установи було розглянуто матеріали відносно засудженого щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покарання, прийнято рішення про відмову, як особі, що не стала на шлях виправлення.

30 вересня 2019 року комісією установи було розглянуто матеріали відносно засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком покарання, прийнято рішення про відмову, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Окрім цього, як вбачається з Єдиного реєстру боржників ОСОБА_8 , незважаючи на працевлаштування на підприємстві установи, досі має непогашені борги перед державою, а також стягнення за адміністративні правопорушення.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений хоча і має заохочення, характеризується позитивно, працевлаштований на підприємстві виправної установи, проте борги не погасив перед державою, мав стягнення за час відбування покарання і станом на момент звернення не довів належним чином, що став на шлях виправлення, готовий до соціальної адаптації в суспільстві і умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання не порушить в подальшому принципу мети покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України, та запобігання засудженим вчиненню нових злочинів. Щодо доводів апеляційної скарги засудженого на те, що він сумлінно дотримується умов відбування покарання та всебічно приймає активну участь в житті установи, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дані факти не є виключними підставами для звільнення ОСОБА_8 на підставі ст. 81 КК України, а є обов`язком кожної особи, відбуваючої покарання.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4