Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/4615/20
н/п 1-кп/490/671/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004452, відомості про яке внесено 19.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, Новоодеського району, с. Кандибине, українця, громадянина Російської Федерації, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
19.12.2019 приблизно о 14:00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, потерпіла ОСОБА_5 перебувала на своєму робочому місці в офісі компанії «Бренд Оіл», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська, 72.
У цей час до даного офісу зайшов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для особистої розмови з ОСОБА_5 , яка доводиться йому колишньою дружиною. Перебуваючи у вказаному місці у зазначений час, між ОСОБА_4 та потерпілою, на ґрунті тривалих неприязних стосунків, виник словесний конфлікт. В ході конфлікту, ОСОБА_4 перебуваючи поруч з потерпілою, дістав з правої кишені куртки предмет схожий на газовий балончик, та тримаючи його у правій руці, на відстані приблизно 30-40 см від обличчя ОСОБА_5 здійснив розпилювання вмісту балончика у обличчя ОСОБА_5 .
В результаті вищезазначених дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку 1 ст. шкірних покривів повік, обличчя, кистей рук, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті. Обвинувачений показав суду, що потерпіла є його колишньою дружиною, з якою вони виховують спільну дитину. Обвинувачений зауважив, що протягом року потерпіла не надає можливості бачитись з дитиною і вимагає на утримання 5000 гривень щомісячно, через що стосунки між ними дуже погіршилися. Так, 19.12.2019 року, обвинувачений пояснив, що прийшов в офіс, де працює потерпіла, за адресою: АДРЕСА_2 , з наміром обговорити можливість спілкування із дитиною. Однак, як зазначив ОСОБА_4 , зі сторони потерпілої пролунали образи, через що між ними виникла сварка. Потерпіла відразу викликала охоронця, а обвинувачений не витримав, взяв свій газовий балончик та розпилив його в сторону потерпілої, а саме вище її обличчя та пішов з офісу. У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, просив його суворо не карати.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, потерпіла ОСОБА_5 просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.125 КК України і ОСОБА_4 , винуватий у його вчиненні, так як він так як він своїми умисними діями спричинив умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситьсядо категорії злочинів невеликої тяжкості, данні про особу обвинуваченого, який не працює, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, всіх матеріалів справи, особи обвинуваченого, позиції потерпілого про призначення покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень
Цивільний позов у даному кримінальному провадженню не заявлений.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.
Речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 30-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1