Номер справи 289/1525/20
Номер провадження 1-кс/289/22/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, розлучений, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з поданого клопотання та доданих до нього матеріалів, Радомишльським ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000367 від 28.09.2020 за ч. 2 ст. 286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.09.2020 близько 19 год. 00 хв., в світлий час доби, при задовільних дорожніх умовах, ОСОБА_4 , керуючи власним автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , синього кольору, рухався по автодорозі «Радомишль-Філонівка» у напрямку с. Заболоть Радомишльського району Житомирської області.

Під час руху на ділянці вказаної вище автодороги поблизу с. Філонівка Радомишльського району Житомирської області, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-DaewooLanos», синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , порушив наступні вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, а саме: керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (п.2.9а) вказаних Правил), не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, що не дало змоги відповідно реагувати на її зміну (п.2.3 б) вказаних Правил), під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не враховував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1) вказаних Правил) і своїми діями створив небезпеку для дорожнього руху, що загрожувала життю та здоров`ю громадян (п. 1.5 вказаних Правил), виїхав за межі проїжджої частини вказаної автодороги у кювет, де зіткнувся з деревами та кущами.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді травм органів грудної клітки та черевної порожнини, які по своїй категорії відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та є небезпечними для життя у момент їх отримання, від яких ОСОБА_6 помер у Радомишльській лікарні Житомирської області.

Порушення водієм ОСОБА_4 п.п. 1.5, 2.3 б. 2.9а), 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді смерті пасажира ОСОБА_6 .
30.12.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами в сукупності та особистим зізнанням підозрюваного.

За матеріалами кримінального провадження, є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, оскільки міра покарання за ч. 2 ст. 286 КК України передбачає позбавлення волі на строк до восьми років, неналежно виконувати процесуальні обов`язки, передбачені п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, а саме не прибувати за викликом суду, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання. Також, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 наявні інші ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні. Іншими обставинами, що в сукупності вказують на можливість і необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, також є відсутність у ОСОБА_4 місця роботи та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підтверджена, а тому просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В судовому засіданні підозрюваний не заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Радомишльським ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000367 від 28.09.2020 за ч. 2 ст. 286 КК України.
Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повідомлено громадянина України ОСОБА_4 30.12.2020.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.
Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду.
Частиною 1 ст. 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
На підставі вищенаведеного, слідчий суддя, враховує дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 , який не працює, не має утриманців, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого.
Згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст. 177, 178, 179, 186, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати до слідчого, прокурора та в суд за першою вимогою;
- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Строк дії ухвали слідчого судді та термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, визначити в межах строку досудового розслідування - до 28.02.2021.
Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний не виконає покладенні на нього обов`язки, до нього може бути застосований більш суворий вид запобіжного заходу та може бути накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконання особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду прокурор.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1