Дата документу 03.11.2020 Справа № 333/1587/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/1459/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/1587/16-кДоповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.187 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000033, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Балки Василівського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, який постійного місця проживання не має та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.10.1995 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 145, ч. 1 ст. 229-6, ст.ст. 44, 42 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки та 6 місяців. На підставі ст. 43 КК України частково приєднане покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.04.1995 року та остаточно визначено 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 10.07.1999 року по відбуттю строку покарання;

- 28.07.2000 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна;

- 04.12.2006 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 4 роки;

- 21.10.2011 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна майна. Звільнений 22.12.2015 року умовно-достроково;

- 15.02.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 8 років;

- 23.04.2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, не працевлаштований, який постійного місця проживання не має та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 14.11.2001 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 229-6 КК України до позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;

- 25.09.2002 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки та 1 місяць. Звільнений 01.10.2004 року умовно-достроково з невідбутим терміном 10 місяців 28 днів;

- 23.05.2005 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки та 6 місяців. Звільнений 24.07.2007 року по відбуттю строку покарання;

- 14.04.2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки;

- 27.05.2009 року Орджонікідзевським р/с м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Звільнений 27.05.2011 року по відбуттю строку покарання;

- 10.10.2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 1 рік та 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;

- 25.04.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки та 6 місяців. Звільнений 05.05.2014 року умовно-достроково з невідбутим терміном 8 місяців 29 днів;

- 14.01.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2012 року та остаточно визначено 1 рік та 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 31.12.2015 року по відбуттю строку покарання;

- 15.02.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;

- 23.04.2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого покарання, призначеного за вироком Леніського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2020 року, призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 9 років 3 місяці, з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання 30.01.2016 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання 30.01.2016 року до набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 ухвалено залишити тримання під вартою.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за вироком Леніського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2020 року, призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 8 років 10 місяців, з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання 30.01.2016 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання 30.01.2016 року по день винесення вироку 30.06.2020 року.

Звільнено з-під варти ОСОБА_8 в залі суду у зв`язку з відбуттям покарання.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 у розмірі 5066,00 грн. матеріальної шкоди та 10000,00 грн. моральної шкоди.

Вирішена доля речових доказів.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року абзац третій вироку суду від 30.06.2020 року ухвалено викласти в наступній редакції: «Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання 30.01.2016 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення день за два з моменту фактичного затримання 30.01.2016 року до набрання вироком законної сили».
Абзац сьомий вироку суду від 30.06.2020 року ухвалено викласти в наступній редакції: «Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання 30.01.2016 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення день за два з моменту фактичного затримання 30.01.2016 року по день винесення вироку 30.06.2020 року».

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2020 року абзац третій вироку суду від 30.06.2020 року ухвалено викласти в наступній редакції: «Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання 30.01.2016 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення день за два з моменту фактичного затримання 30.01.2016 року до набрання вироком законної сили».
Абзац сьомий вироку суду від 30.06.2020 року ухвалено викласти в наступній редакції: «Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання 30.01.2016 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення день за два з моменту фактичного затримання 30.01.2016 року по день винесення вироку 30.06.2020 року».
Ухвалено, що місце реєстрації ОСОБА_7 , 1978 року народження, уточненню не потребує.

Згідно вироку суду першої інстанції, 01 січня 2016 року приблизно о 22 годині 20 хвилин ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 знаходився біля будинку № 34 по вул. Чумаченко у м. Запоріжжі.

Приблизно у вказаний час до арки вказаного будинку зайшов потерпілий ОСОБА_10 , при цьому, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раптово виник сумісний злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, неочікувано для потерпілого, зі спини, напав на ОСОБА_10 , при цьому, застосовуючи насильство небезпечне для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вдарив останнього скляною пляшкою в потиличну ділянку голови та штовхнув руками в корпус тіла, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав з висоти власного зросту на землю.

Після цього, продовжуючи застосування фізичного насильства, яке проявилось у нанесенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 численних ударів ногами в область голови та тулуба потерпілому, відкрито заволоділи належним йому мобільним телефоном «Samsung E 1310 M», вартістю 200 грн., мобільним телефоном «Samsung», вартістю 100 грн., каблучкою із золота вагою 1,93 г, 585 проби, вартістю 1014 грн., ланцюжком із золота плетінням «Алмазна грань», довжиною 45 см, вагою 4 г, 585 проби, вартістю 2500 грн., підвіскою із золота, вагою 0,97 г, 585 проби, вартістю 1552 грн., після чого, зникли з місця скоєння кримінального правопорушення та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, спричинивши, при цьому, потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 5266 гривень.

Крім цього, в ході розбійного нападу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені наступні тілесні ушкодження: синці навколо обох очей, в проекції правої скулової кістки, в підборідковій області в центрі, синець та садно на слизистій оболонці верхньої губи зліва, садна в області завитка лівої вушної раковини, в області кута нижньої щелепи зліва, на задній поверхні шиї, в проекції правого колінного суглобу крововиливи на білковій оболонці лівого ока, які згідно висновку експерта № 19 від 21.01.2016 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Вирок суду першої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_8 учасниками провадження в апеляційному порядку не оскаржується.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що свою вину визнав повністю, однак не погоджується з терміном покарання. Просить суд зменшити йому строк відбування покарання.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 просить застосувати до нього ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки він весь час знаходився в СІЗО.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема і в останньому слові, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 ; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Санкція ч. 2 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає як особі винного, так і встановленим обставинам кримінального провадження.

Так, судом було враховано пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин. При цьому, суд взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, та спричинені наслідки. Також суд врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину у скоєнні злочину визнав повністю, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів.

Сукупність вказаних обставин стала підставою для висновку місцевого суду про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства та обрання йому міри покарання в межах, передбачених за скоєний ним злочин, та призначив остаточне покарання за сукупністю злочинів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , що він повністю визнав свою вину, були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання, і вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для призначення більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що районний суд при ухваленні вироку дотримався вимог як матеріального, так і процесуального закону, та призначив обвинуваченому ОСОБА_7 вид та міру покарання, яке за своїм видом і розміром відповідає особі винного та обставинам кримінального правопорушення, а тому підстав для зміни даного вироку та задоволення апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.

Покарання призначено судом з дотриманням вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного) та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправним діянням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості чи надмірним для досягнення мети покарання.

Що стосується прохання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів вважає його неприйнятним, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2020 року було уточнено вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2020 року в частині зарахування ОСОБА_7 строку тримання під вартою у відповідності до нього ч. 5 ст. 72 КК України. Відповідно до вказаної ухвали на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту фактичного затримання 30.01.2016 року до набрання вироком законної сили.

Станом на 03.11.2020 року обвинувачений ОСОБА_7 відбув покарання за вироком суду першої інстанції у розмірі 4 роки 9 місяців 3 дні, що в перерахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року) становить 9 років 6 місяців 6 днів.

Приймаючи до уваги, що на день набрання вироком законної сили обвинувачений ОСОБА_7 відбув призначене покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2020 року, колегія суддів вважає необхідним звільнити його з-під варти, як такого, що повністю відбув покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для безумовного скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду, у зв`язку з відбуттям строку призначеного покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2020 року.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4