Справа № 314/4098/20
Провадження № 1-кп/314/508/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.12.2020 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001011 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, студента 4-го курсу Національного університету "Запорізька політехніка", не одруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
29.09.2020 до Вільнянського районного суду Запорізької області в порядку ст.ст. 291, 474 КПК України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, разом з угодою про визнання винуватості.

Згідно з обвинувальним актом, 26.10.2019 о 20 годині 20 хвилин водій автомобілю AUDI A6, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 рухався по 263 км а/д "Харків-Сімферополь" на території Вільнянського району Запорізької області у напрямку м. Запоріжжя по своїй смузі руху зі швидкістю 90 км/год.

В цей час з с. Петро-Михайлівка Вільнянського району Запорізької області в напрямку перехрестя з а/д "Харків-Сімферополь" по своїй смузі руху рухався автомобіль ВАЗ 2108, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , з права на ліво по напрямку руху автомобілю AUDI A6 під керуванням ОСОБА_5 .

При виїзді на перехрестя нерівнозначних доріг з другорядної дороги водій ОСОБА_3 не дав дорогу водію ОСОБА_5 , який наближався до даного перехрестя по головній дорозі, та виїхав на проїзну частину а/д "Харків-Сімферополь" по напрямку м. Запоріжжя, де допустив зіткнення з автомобілем AUDI A6 під керуванням ОСОБА_5 .

Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 16.3, 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 "Дати дорогу") Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами № 136 від 06.03.2013, відповідно до яких: п. 16.3 у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів; п. 16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 "Дати дорогу") Правил дорожнього руху України, згідно висновків судових інженерно-транспортних експертиз з дослідження обставин та механізму ДТП № 9-299 від 22.04.2020 та № 661/662-20 від 22.09.2020, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобілю AUDI A6 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, згідно висновків судово-медичних експертиз № 1147 від 24.01.2020, № 479/к від 30.01.2020 та № 204/к від 24.04.2020, у вигляді забою спинного мозку шийного відділу хребта на рівні С3-С4 з розвитком легкого верхнього параметру, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило стійку втрату працездатності не менш як на одну третину (втрату працездатності від 10 % до 33%), що утворилася від дії тупого (их) предмета (ів) та виникло під час дорожньо-транспортної пригоди (травма в середині салону транспортного засобу), за рахунок ударно-інерційного зміщення тіла в момент удару при зіткненні з іншим автомобілем (сильного перерозгинання хребта в шийному відділі).

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 28.09.2020 за письмової згоди потерпілого ОСОБА_5 між прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001011, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 у приміщенні службового кабінету № 9 Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, пров. Торговий, 1.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 286 КК України. Підозрюваний ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_3 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 4 та ч. 2 ст. 5 КК України, у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, викладеної в редакції, чинній на час вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а саме 26.10.2019, тобто в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001, зі змінами, внесеними Законами України № 270-VI від 15.04.2008 та № 586-VI від 24.09.2008, у вигляді штрафу у розмірі двухста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпілий у судовому засіданні підтвердив факт своєї згоди на укладення угоди про визнання винуватості та не заперечував проти затвердження угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки її невиконання, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що умови угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законів, угода укладена з дотриманням усіх вимог законодавства, укладення угоди сторонами було добровільним, а її умови не суперечать інтересам обвинуваченого, тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Заслухавши прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесене до категорії нетяжких злочинів, внаслідок вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення шкода завдана не лише державним інтересам, а і інтересам потерпілого ОСОБА_5 , який надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, а отже угода відповідає вимогам закону.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди прокурор та обвинувачений, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, викладеної в редакції, чинній на час вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а саме 26.10.2019, тобто в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001, зі змінами, внесеними Законами України № 270-VI від 15.04.2008 та № 586-VI від 24.09.2008, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 4 та ч. 2 ст. 5 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам суспільства.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 4 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди є цілком добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати за проведення експертиз в рамках даного кримінального провадження, вказані на загальну суму 12478 грн. 38 коп., стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 не підлягають, оскільки суду не надано документального підтвердження цих витрат. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. При цьому на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає на необхідне скасувати арешт на автомобіль AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.11.2019.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.09.2020, укладену між прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28.09.2020 покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.11.2019, на автомобіль AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази: автомобіль AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому, як власникові.

Автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання свідкові ОСОБА_8 повернути власникові ОСОБА_3 .

Відеореєстратор з накопичувачем інформації "Apaser Miskro SD HS 8 GB", переданий на зберігання свідкові ОСОБА_8 залишити останньому, як власникові.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_9
28.12.2020