Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002599 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Вороніжа, Російська Федерація, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , судимого:

1) вироком Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим

від 14.12.2000 за ч.2 ст.141, ч.2 ст.140 КК України 1960 року

на 2 роки позбавлення волі;

2) вироком Солом`янського районного суду м. Києва

від 25.02.2005 за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

3) вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2011

за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого

19.03.2014 у зв`язку з відбуттям покарання,

4) вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2020

за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних

мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2020 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2020 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.190 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що погано розуміє українську мову, а тому, не залучивши перекладача, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Також він відмовився від захисника, оскільки не має коштів на оплату його послуг і не очікував такі наслідки.

Крім того, звертає увагу, що підтримує фактичні шлюбні стосунки, утримує двох неповнолітніх дітей, неофіційно працює, у зв`язку з чим вважає, що призначене йому покарання є несправедливим через суворість.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого і захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити і одночасно просили призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з обмеженням волі; доводи прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив шахрайство щодо ОСОБА_8 за наступних обставин.

26 червня 2020 року близько 15 годині ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік магазину Смачна горілка на вул. Куценка, 5 в м. Білій Церкві, реалізовуючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомив ОСОБА_8 неправдиві відомості про необхідність терміново зателефонувати та попросив у нього мобільний телефон, не маючи наміру його повертати. Після того, як ОСОБА_8 , добросовісно помиляючись у намірах ОСОБА_7 , добровільно передав свій мобільний телефон MEIZU M3 Note в шкіряному чохлі, останній залишив місце вчинення злочину, а телефоном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1 795 гривень.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, є вірною.

Незважаючи на те, що ОСОБА_7 народився в Російській Федерації і навчався в м. Ялті, в якій мовою більшості населення є російська, він є громадянином України, наразі проживає в м. Білій Церкві Київської області, тобто в україномовному середовищі.

Відповідно до запису на технічному носії інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, обвинувачений, дійсно, відповідав на запитання, давав показання та звертався до суду у більшості російською мовою. Разом з тим, в суді першої та апеляційної інстанцій на поставлені українською мовою запитання ОСОБА_7 відповідав у швидкому темпі, без заминки. З долучених до кримінального провадження копій вироків Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2011, 10.12.2020 (а.с.87-88, 108-110) вбачається, що перекладач не залучався.

Вказані обставини беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_7 володіє державною мовою на достатньому рівні і послуг перекладача не потребує, а тому посилання в апеляційній скарзі на те, що він не усвідомлював суть процесу, оскільки не має юридичної освіти і погано володіє українською мовою, є надуманими.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що така позиція обвинуваченого пов`язана виключно з тим, що він не був обізнаний з порядком та умовами відбування покарання у виді обмеження волі, вважаючи, що суд звільнив його від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про незгоду з вироком у частині призначеного покарання.

Крім того, в судовому засіданні 19.08.2020 на запитання суду обвинувачений відповів, що права йому зрозумілі, захисника він не потребує і це не пов`язано з його матеріальним становищем, що суперечить доводам апеляційної скарги.

А тому істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та обставину, що його обтяжує, рецидив злочинів.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на перебування обвинуваченого в незареєстрованому шлюбі, неофіційне працевлаштування, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, оскільки вони нічим не підтверджені і, як пояснив сам ОСОБА_7 , він батьком дітей у свідоцтвах про народження не записаний.

А тому саме покарання у виді обмеження волі, яке суд призначив у межах, установлених у санкції відповідного закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає в триманні особи в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення за нею нагляду та з обов`язковим залученням до праці, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами. І навіть з урахуванням працевлаштування обвинуваченого під час провадження в суді апеляційної інстанції колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного йому покарання або звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, і підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3