Справа № 504/2800/20
Номер провадження 1-кс/504/830/20
У Х В А Л А
07.09.2020смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту,-
ВСТАНОВИВ:
До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за № 0000680 від 29.06.2020 року з-а ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.06.2020 року до ч/ч Лиманського ВП надійшла письмова заява гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що 28.06.2020 року, біля 21.00 години в ході конфлікту, гр. ОСОБА_5 спричинив йому тілесні ушкодження, з якими заявник має намір звертатися до СМЕ.

В ході досудового розслідування, 03.09.2020 року, від гр. ОСОБА_4 надійшла заява про долучення до матеріалів кримінального провадження дерев`яної палиці, розколеної на дві частини, якою гр. ОСОБА_6 спричинив останньому тілесні ушкодження. Дану палицю було вилучено, упаковано та опечатано.

Вищезазначена річ відноситься до речей, яка зберегла на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, у зв`язку з чим у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вищезазначеної речі з метою її збереження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, заявлене клопотання підтримав та просив задовольнити.

В порядку ч.2 ст.172 КПК України, розгляд зазначеного клопотання проводиться без повідомлення власника майна.

Розглянувши подане клопотання, дослідивши надані матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпеченн я збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.10, 11 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку серед іншого на рухоме чи нерухоме майно щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя врахував: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до постанови слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 03.09.2020 року, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000680 від 29.06.2020 року.

Таким чином, є розумні підстави вважати прозорий поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору вагою приблизно 0,5 грам, вилучений в ході ОМП, доказом кримінального проступку, що обґрунтовує застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна з метою, передбаченою п.п. 1,4 ч. 2 ст. 170 КПК України, забезпечення збереження речового доказу.

Оцінюючи підстави арешту майна, викладені у клопотанні, слідчий суддя приймає до уваги, що у клопотанні доведена необхідність арешту вказаного майна, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження дійсно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі тощо.

Тому, з метою встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечення заходів кримінального провадження, враховуючи, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, оцінюючи наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, визначне в клопотанні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на дерев`яну палицю, розколоту на дві частини, видану добровільно гр. ОСОБА_4 , яка опечатана та упакована.
Ухвала слідчого судді виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1