ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1073/20 Справа № 175/1229/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

цивільного відповідача ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_13 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000916 за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_14 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року щодо
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Петрівка Ново-Миргородського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_14 просить скасувати вирок суду в частині задоволення позовних вимог: - щодо стягнення на користь ОСОБА_7 з ФОП ОСОБА_10 майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу автомобіля SKODA OCTAVIA A5 в розмірі 25189,53 грн, матеріальні збитки, пов`язані з розборкою автомобіля у розмірі 555 грн, моральну шкоду у розмірі 250 000 грн; - щодо стягнення на користь ОСОБА_8 з ФОП ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 250 000 грн та шкоди, завданої смертю годувальника в розмірі - 76 090,38 грн.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що ФОП ОСОБА_10 не є належним відповідачем за ст.ст. 1172, 1187 ЦК України, тому й відшкодовувати моральну шкоду за ст.1167 ЦК України має не вона.

Судом першої інстанції проігноровано те, що обвинувачений ОСОБА_13 виконував рейс м.Кропивницький-м.Дніпропетровськ-м.Кропивницький, на якому сталась дорожньо-транспортна пригода, будучи у відпустці у ФОП ОСОБА_10 з 1-5 грудня 2016 року та виконуючи рейс на замовлення ТОВ Супутник-Кіровоград, на підтвердження чого ними долучені до матеріалів провадження цивільно-правова угода від 01.12.2016 року, акт про прийняття-передачу виконаних робіт, відомість про виплату грошей №ВЗП-000021, бухгалтерська довідка, заява обвинуваченого на відпустку.

Також ними надана суду копія Договору №134 про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом від 21.11.2016 року, укладений між ТОВ Супутник-Кіровоград та Кіровоградським комунальним позашкільним навчальним закладом Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості на перевезення пасажирів згідно маршруту м.Кропивницький-м.Дніпропетровськ-м.Кропивницький 03-04.12.2016 року автобусом MAN, державний номер НОМЕР_1 , та копія платіжного доручення, за яким було перераховано грошові кошти на рахунок ТОВ Супутник-Кіровоград в якості оплати за Договором №134 від 21.11.2016 року, а тому зазначене підтверджує той факт, що перевізником був саме ТОВ Супутник-Кіровоград.

Таким чином, фактично обвинувачений не виконував своїх трудових обов`язків з ФОП ОСОБА_10 на час вчинення ДТП, оскільки був у відпустці, а виконував роботу за цивільно-правовою угодою з ТОВ Супутник-Кіровоград.

Вказує на те, що ФОП ОСОБА_10 дійсно є власницею транспортного засобу MAN 16.360, але на час ДТП автомобіль знаходився у володінні й користуванні ТОВ Супутник-Кіровоград, що підтверджується Договором позички від 30.01.2012 року.

Тобто, автомобіль на відповідній правовій підставі (Договір позички) належав ТОВ Супутник-Кіровоград і саме вони мають бути відповідачами у справі, а не ФОП ОСОБА_10 .

Потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_14 , в якому просять вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Вказують на те, що ТОВ Супутник-Кіровоград займається діяльністю у сфері туризму і відпочинку, та не мають жодного відношення до здійснення пасажирських перевезень, при цьому документи, на підставі яких здійснювалось перевезення групи дітей також не мають відношення до ТОВ Супутник-Кіровоград, оскільки вони не мають відповідних та належних дозвільних документів.
Зазначає, що ОСОБА_10 є директором ФОП ОСОБА_10 та ТОВ Супутник-Кіровоград.
Також обвинувачений ОСОБА_13 як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні зазначав, що на момент ДТП він працював у підприємця ОСОБА_10 на підставі трудового договору від 03.03.2016 року, а заява про відпустку була надана ОСОБА_10 на її прохання, коли вказане кримінальне провадження щодо нього розглядалось в суді першої інстанції, задовго після ДТП.
Крім того, ФОП ОСОБА_10 є володільцем автобусу MAN 16.360, державний номер НОМЕР_1 .
Захисником обвинуваченого ОСОБА_13 - ОСОБА_12 подано заперечення на апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_14 , в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ФОП ОСОБА_10 залишити без змін.
Вказує на те, що суд першої інстанції правильно оцінив у сукупності зібрані по справі докази щодо того, хто ж саме і на якій підставі перебував за кермом автобуса, що водій ОСОБА_13 дійсно на момент ДТП перебував із ФОП ОСОБА_10 у трудових відносинах, та що він у ніяку відпустку не уходив. Також судом, внаслідок повної і ретельної перевірки всіх доказів у сукупності були правильно оцінені і покладені в основу вирішення цивільного позову документи, які свідчать, що перевізником групи дітей та дорослих у тому рейсі насправді була саме ФОП ОСОБА_10 , яка і уклала про це відповідний договір, що саме нею оформлені й інші дозвільні документи, що саме від неї, як перевізника у рейс відправився її власний автобус, що водії перебували із нею у трудових відносинах. Крім того, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги сфальсифіковані документи про перебування водія ОСОБА_13 у відпустці, під час якої він нібито здійснював перевезення пасажирів на підставі договору про надання послуг.
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року ОСОБА_13 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Цим же вироком з ПАТ «Страхова група «ТАС» стягнуто на користь ОСОБА_7 витрати на поховання у розмірі - 11 188 грн, майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження транспортного засобу автомобіля SKODA OCTAVIA A5 реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі - 100 000 грн, витрати пов`язані зі зберіганням автомобіля SKODA OCTAVIA A5 реєстраційний номер НОМЕР_2 в розмірі - 1220 грн, моральну шкоду у розмірі - 9600 грн.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження транспортного засобу автомобіля SKODA OCTAVIA A5 реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі - 25 189,53 грн, матеріальні збитки, пов`язані з розборкою автомобіля у розмірі 555 грн, моральну шкоду у розмірі - 250 000 грн.
Стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_8 шкоду, завдану смертю годувальника, у розмірі - 57 600 грн, моральну шкоду у розмірі - 9600 грн.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі - 250 000 грн та шкоду, завдану смертю годувальника, у розмірі - 76 090,38 грн.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_13 , 03.12.2016 близько 16.40 годин, керуючи технічно справним автобусом «MAN 16.360» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_10 , та виконуючи обов`язки водія ФОП « ОСОБА_15 » згідно трудового договору від 03.03.2016, рухався по проїзній частині автодороги «Знам`янка - Луганськ - Ізварино». Відповідно до договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, укладеного 22.11.2016 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_10 та Кіровоградським обласним центром дитячої та юнацької творчості в особі директора ОСОБА_16 , перевозив в салоні вказаного автобусу пасажирів в кількості 42 осіб.
Під час руху приблизно о 16.40 годин, 03.12.2016 року по проїзній частині автодороги «Знам`янка - Луганськ - Ізварино» на ділянці 184 км. + 800 м. Дніпровського району Дніпропетровської області, зі сторони с. Долинське в напрямку м. Дніпро, водій автобуса «MAN 16.360» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_13 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян та пасажирів, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, та легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, не врахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечну швидкість та не дотримувався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, в результаті чого втратив контроль над керуванням автобусу «MAN 16.360» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Перебуваючи в некерованому стані виїхав на праве, відносно напрямку руху узбіччя та під час розвороту скоїв зіткнення лівою частиною керованого ним автобуса з правою передньою та з переходом по інерції в праву бічну частину автомобіля «SKODA OCTAVIA А5» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був припаркований на правому узбіччі проїжджої частини передньою частиною до рухаючогося автобуса «MAN 16.360» реєстраційний номер НОМЕР_1 та продовжуючи знаходитись в некерованому стані скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_17 , яка знаходилася з правого боку за напрямком руху автобуса за межами проїжджої частини дороги, після чого допустив перекидання зазначеного автобусу, в результаті якого пасажир автобуса ОСОБА_18 отримала тілесні ушкодження.
Своїми діями водій ОСОБА_13 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2 3 б). 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
п.1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими».
п.1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».
п.2.3. (б): «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».
п.12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.».
п.13.1. «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».
Порушення п. 12.1. та п. 13.1. Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_13 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_17 спричинено тілесні ушкодження: в лобній ділянці, праворуч, синець. На верхній та нижній повіках правого ока синець. У проекції спинки носу верхньої та середньої третини, синець. У проекції верхньої та нижньої повіки лівого ока синець. В лобній ділянці ліворуч, синець. На передній поверхні грудної клітини, ліворуч синець. В навколопупковій ділянці, посередині та незначно праворуч, сине внутрішній бічній поверхні правого стегна, в верхній третині, біля нижнього краю дахової складки синець. На передній та дещо внутрішній бічній поверхні правого стегна, у верхній та середній третині, численні (близько 20) синців. На передній поверхні правої гомілки, в верхній третині, синець. На внутрішній бічній поверхні лівої гомілки, в середній та нижній третині, 3 синці. На задній поверхні тулуба, у проекції верхнього зовнішнього та внутрішнього квадрантів лівої сідниці синець, а у товщі м`яких тканин у його проекції крововилив. З поверхні та у товщі внутрішніх м`яких тканин голови, в лобно - тім`яній - скроневих ділянках та потиличній ділянці крововиливи. З поверхні та у товщі кісток склепіння черепу в скронево-тім`яно-лобній ділянці ліворуч, перелом, верхній кінець якого сліпо затухає у товщі правої тім`яної кістки, нижній кінець затухає у товщі кісток основи черепа, у проекції великого потиличного отвору черепа. У товщі потиличної кістки від вищеописаного перелому, додаткові переломі у вигляді ламаних ліній, які утворюють кісткові уламки з нерівними краями, різноманітної форми та розміру. Один із вищеописаних переломів розповсюджується у товщу кам`янистої частини правої скроневої кістки, де сліпо затухає на передній її поверхні біля круглого отвору праворуч. У товщі кісток основи черепу у проекції середньої та передньої черепних ямок численні крововиливи. Під м`якими мозковими оболонками півкуль головного мозку численні великовогнищеві крововиливи. У правій плевральній порожнині міститься близько 500-600 мл. рідкої темно-червоної крові. У товщі навколо ниркової клітковини праворуч та ліворуч, крововиливи. Праворуч, закриті переломи з 4 по 10 ребра з ушкодженням плеври у проекції між середньо-ключичної та передньою пахвовою лініями. Праворуч та ліворуч, повні розриви крижово-клубових з`єднань. В нижній третині крижі без уламковий перелом. Численні уламкові переломи кісток тазу: клубових, лобкових та сідничних, праворуч та ліворуч. В товщі м`яких тканин тулуба в між лопатковій ділянці, ліворуч, крововилив. Крововиливи у товщі м`яких тканин у ділянка переломів кісток скелету, під плеврою легень, епікардом, у зв`язковому апараті селезінки та її судино-нервового пучка, навколо нирковій клітковині, брижі; нерівномірне забарвлення внутрішніх органів. У порожнинах серця та великих судин темно-червона рідка кров.
Виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню.
Смерть потерпілої ОСОБА_17 настала від сумісної тупої травми тіла: чисельних переломів кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів і ускладнилися шоком та настала на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирці автобуса ОСОБА_18 спричинено тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірної гематоми в лівій скроневій області з переходом в пара орбітальну область, закритої тупої травми грудної клітини праворуч з переломи 3-го, 4-го, 5-го ребер та явищами правостороннього пневмотораксу, закритої тупої травми грудної клітини ліворуч з переломами 7-го, 8-го, 9-го ребер; закритого перелому аксіального кінця правої ключиці з гематомою в проекції перелому.
Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону транспортного засобу (автобусу), за умов з дорожньо-транспортної пригоди.
За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляд сумісної тупої травми тіла - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Заслухавши суддю-доповідача, представника цивільного відповідача ОСОБА_11 та цивільного відповідача ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, потерпілих, представника потерпілих, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника цивільного відповідача не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 КПК України, передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог абзацу 7 п. 2 ч. 3 та абзацу 6 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову та рішення про цивільній позов.

Тобто відповідно до вимог вказаних вище статей кримінального процесуального закону суд повинен навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, які підлягають стягненню, вказавши матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Вирішуючи цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в тому числі з ФОП ОСОБА_10 , суд першої інстанції, на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, вирішив цивільний позов потерпілих відповідно до вимог чинного законодавства та обгрунтовано задовольнив їх частково.
Доводи представника цивільного відповідача про те, що ФОП ОСОБА_10 є неналежним відповідачем, колегія суддів вважає необгрунтованим, з огляду на таке.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець.
Виходячи із наведених норм права, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП, з вини водія, який виконував трудові обов`язки та керував автомобілем, що належить роботодавцю, на відповідній правовій підставі, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Як встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_10 є роботодавцем обвинуваченого ОСОБА_13 , що підтверджується трудовим договором від 03.03.2016 року (а.п. 203 т.1).
Відповідно до вказаного договору ОСОБА_13 як працівник зобов`язаний виконувати обов`язки водія автотранспортних засобів.
Також судом встановлено, що ОСОБА_10 на праві власності належить транспортний засіб МАN 16.360 державний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5201208 від 10.11.2016 року, страхувальник ОСОБА_10 застрахувала вказаний транспортний засіб, строк дії з 18.11.2016 року до 17.11.2017 року (а.п. 139 т.1).
Згідно умов договору на здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом від 23.11.2016 року, укладеним між ФОП ОСОБА_10 (перевізником) та ТОВ «Супутник-Кіровоград» (замовник) в особі директора ОСОБА_10 , перевізник зобов`язався за плату здійснити перевезення організованої Замовником групи пасажирів у кількості 55 осіб, а замовник зобов`язався сплатити за таке перевезення встановлену цим договором плату у розмірі згідно Акта виконаних робіт. Перевізник надав технічно справний автобус МАН державний номер НОМЕР_1 . (а.п. 130-131 т.1). Отже перевізником є ФОП ОСОБА_10 .
Відповідно до договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньо обласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах від 22.11.2016 року та додатком до нього, укладеного між ФОП « ОСОБА_10 » та ІНФОРМАЦІЯ_2 » на здійснення перевезення автобусом МАН р.н. НОМЕР_1 організованої групи пасажирів у кількості 55 осіб та їх багажу з м. Кропивницького до м. Дніпра до м. Кропивницького, вбачається, що відправлення розпочинається о 07.30 годині 03.12.2016 року, а прибуття в кінцевий пункт маршруту 04.12.2016 року (а.п. 205-206 т.1).
Також з інформаційного листа щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів, як додаток до договору від 23.11.2016 року, вбачається, що перевезення пасажирів у кількості 47 осіб здійснюється автобусом МАН державний номер НОМЕР_1 , двома водіями ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , перевезення розпочинається з 08.45 год. 03 грудня 2016 року, початковий пункт маршруту м. Кропивницький, проміжний пункт м. Дніпропетровськ, кінцевий пункт м. Кропивницький (а.п. 132 т.1).
Таким чином, вказані документи свідчать про те, що на момент вчинення ОСОБА_13 дорожньо-транспортної пригоди між ним та ФОП ОСОБА_10 існували трудові відносини, оскільки обвинувачений приватним підприємцем був забезпечений робочим місцем, у вигляді надання йому для виконання трудових обов`язків транспортного засобу, а тому відшкодування завданої потерпілим майнової та моральної шкоди підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_10 як роботодавця ОСОБА_13 .
Твердження представника цивільного відповідача про те, що ОСОБА_13 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди був у відпустці та виконував роботу за цивільно-правовою угодою з ТОВ Супутник-Кіровоград є необгрунтованим, оскільки спростовуються показами самого обвинуваченого, які він надавав як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, відповідно до яких на час дорожньо-транспортної пригоди він працював у ФОП ОСОБА_10 .
Окрім того, документи, на підтвердження наявності цивільно-правової угоди ОСОБА_13 з ТОВ Супутник-Кіровоград, а саме: виплата коштів водіям, заява ОСОБА_13 про надання йому відпустки, цивільно-правова угода, яка укладена між ТОВ Супутник-Кіровоград та ОСОБА_13 , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди були відсутні, а були надані представником цивільного відповідача лише під час судового розгляду цього кримінального провадження, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині.
Також, слід зазначити, що цивільно-правова угода не наділяє водія правом керування належним підприємству транспортним засобом, таким документом у спірних правовідносинах є виданий роботодавцем подорожній лист, який хоча і не є обов`язковим після 16.04.2013 року, однак фіксує показання спідометра, встановлює режим роботи водія, містить інформацію про його допуск до роботи (керування транспортним засобом) за станом здоров`я, про дозвіл на виїзд транспортного засобу за наслідком перевірки його технічного стану, тобто всебічно характеризує роботу автомобіля і водія з моменту їх виїзду і до повернення, в цьому випадку таким документом є дорожній лист (а.п. 215 т.1), на якому стоїть печатка ФОП ОСОБА_10 , що також підтверджує укладення між ФОП ОСОБА_10 та ОСОБА_13 трудового договору.
Крім того посилання в апеляційній скарзі на договір позички (безоплатного користування автомобілем), укладений між ОСОБА_10 та ТОВ Супутник-Кіровоград, а також на Договір №134 про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом від 21.11.2016 року, укладений між ТОВ Супутник-Кіровоград та Кіровоградським комунальним позашкільним навчальним закладом Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості не може свідчити, що перевізником є саме ТОВ Супутник-Кіровоград, оскільки, окрім вищезазначеного, спростовується журналом щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв від 03.12.2016 року та відомістю реєстрації проведення передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв у грудні 2016 року (а.п. 183-185 т.1), дорожнім листом (а.п. 215 т.1), з яких вбачається, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди водії ОСОБА_13 та ОСОБА_19 проходили вказаний медичний огляд як працівники ФОП ОСОБА_10 та здійснювалось перевезення ними як працівниками ФОП ОСОБА_10 , у зв`язку з чим колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо показів ОСОБА_19 та виплати водіям грошових коштів ТОВ Супутник-Кіровоград.
Таким чином, судом обґрунтовано встановлено, що позовні вимоги потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в цій частині пред`явлені до належного відповідача ФОП ОСОБА_10 , оскільки ОСОБА_13 на час заподіяння шкоди перебував у трудових правовідносинах з ФОП ОСОБА_10 та шкода завдана обвинуваченим при виконанні ним трудових обов`язків, а тому апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_14 необхідно залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.
Вирішуючи цивільний позов потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з ФОП ОСОБА_10 , суд першої інстанції, на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, вирішив цивільний позов потерпілих відповідно до вимог чинного законодавств, з чим погоджується колегія суддів.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_14 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року залишити без задоволення.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року щодо ОСОБА_13 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4