Справа № 1/445/11-к
Номер провадження:1/521/19/20
У Х В А Л А
02 листопада 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

захисників - ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

потерпілих - ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.255; ч.4 ст.28, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190; ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч.4 ст.28, ч.1 ст.162; ч.4 ст.28, ч.5 ст.186 КК України, ОСОБА_7 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.162; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.5 ст.186 КК України, ОСОБА_12 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_26 за ч.1 ст.255; ч.4 ст.190; ч.3 ст.209; ч.2 ст.27, ч.5 ст.186 КК України, ОСОБА_13 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209; ч. 4 ст.186; ч.4 ст.289 КК України, ОСОБА_14 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ОСОБА_11 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_9 за ч.1 ст.155; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ОСОБА_15 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_27 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.162; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28,, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_10 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209 КК України, ОСОБА_28 за ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.2 ст.209; ч.2 ст.358; ч.2 ст.27, ч.3 ст.358 КК України, ОСОБА_16 за ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_29 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_30 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_17 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_31 за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_32 ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.209 КК України, а також:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Одеса, має вищу освіту, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимий, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190 КК України,

У С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального висновку ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів у складі злочинної організації.

Так, стороною обвинувачення вказано, що у вересні 2003 року ОСОБА_8 надав добровільну згоду організатору і керівнику злочинної організації Особі 1 на вчинення з ним та іншими учасниками злочинної організації незаконного заволодіння шляхом шахрайства квартирою ОСОБА_33 за адресою АДРЕСА_2 .

Для вчинення цього злочину Особа 1 створив окрему злочинну групу із членів злочинної організації у складі Особи 10, Особи 15, Особи 21, Особи 22 та ОСОБА_8 .

У відповідності до розробленого плану і розподілених ролей Особа 10, дізнавшись про потребу потерпілої ОСОБА_33 в отриманні кредиту в розмірі 3000 доларів США, 23.09.2003 запросила її до офісу по вул. Мала Арнаутська у м. Одесі, де познайомила з Особою 21 для вирішення питання кредитування. Особа 21 увійшов в довіру до ОСОБА_33 і переконав її отримати кредит у більшому розмірі, ніж необхідно їй, та передати частину грошей йому на розвиток бізнесу з правом входження у цей бізнес інвестором з подальшим отриманням відсотків від прибутку. ОСОБА_34 погодилась на умови Особи 21 та разом з ним та Особою 10 прибула до офісу ПТ «Міар» (ломбард) за адресою м. Одеса, вул. Преображенська, 88 для отримання кредиту. Там вони представили ОСОБА_35 Особу 22, як особу, що буде займатися наданням їй кредиту, але не повідомили, що Особа 22 не є працівником цієї установи.

Особа 22 повідомив потерпілу, що може видати кредит в сумі 10000 доларів США на 1 рік під заставу її квартири за вказаною вище адресою, на що вона погодилась, маючи намір 3000 доларів США залишити собі, а 7000 доларів США передати Особі 10 і Особі 21 за домовленістю з ними. Також Особа 22 запропонував ОСОБА_36 оформити заставу квартири шляхом укладення формального договору купівлі-продажу, без нотаріального посвідчення, а також договору найму цієї квартири.

Після цього ОСОБА_34 , будучі впевненою у правдивості намірів Особи 22, підписала заднім числом під його диктовку: бланк договору купівлі-продажу квартири Особі 15, договір найму квартири за 400 доларів США у Особи 1, бланк розписки про отримання від Особи 15 107000 грн. як оплату за продану квартиру, бланк заяви до суду про отримання позову Особи 15 до неї та ОСОБА_8 про визнання угоди дійсною і визнання права власності. Також ОСОБА_34 погодилась видати довіреність для представництва ОСОБА_8 її інтересів у суді.

24.09.2003 потерпіла прибула до нотаріальної контори за адресою м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, де була складена і посвідчена довіреність серії ВАМ №804970, якою ОСОБА_34 уповноважила ОСОБА_8 бути її представником у всіх судових та інших державних установах. Зазначену довіреність ОСОБА_34 передала Особі 22.

ОСОБА_8 , що діяв відповідно до відведеної йому ролі у реалізації злочинного плану, у невстановленому слідством місці на невстановленому комп`ютері виготовив текст про отримання від Особи 15 200 грн. як оплату за послугу, надану ним при купівлі квартири Особою 15 у ОСОБА_33 , де зазначив, що зобов`язується нотаріально оформити договір купівлі-продажу з особою 15 від імені ОСОБА_33 , та передав цю розписку Особі 15 для надання до суду в якості доказу.

23.09.2003 Особа 15 подав до Малиновського районного суду м. Одеси позов про стягнення з ОСОБА_33 107000 грн. у зв`язку з її ухиленням від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири. Пізніше Особа 15 змінив позовні вимоги у просив суд визнати дійсною угоду купівлі-продажу вказаної квартири та визнати за ним право власності на цю квартиру.

ОСОБА_8 визнав вказані позовні вимоги в суді, не повідомив ОСОБА_37 про розгляд справи в суді і про її виклик до суду, не забезпечив її явку в судове засідання, внаслідок чого 30.10.2003 Малиновським районним судом м. Одеси ухвалене рішення про визнання за Особою 15 права власності на квартиру потерпілої, що набрало законної сили 01.12.2003. Крім цього ОСОБА_8 подав до суду як представник ОСОБА_33 заяву від її імені, де вказав, що вона отримала копію заяви про скасування арешту майна за позовом Особи 15, та повністю з нею згодна.

Інкриміновані ОСОБА_8 злочини були кваліфіковані органом досудового розслідування наступним чином:

- за ч. 1 ст. 255 КК України як участь у скоєнні особливо тяжких злочинів, вчинених злочинною організацією;

- за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах, повторно, організованою групою у складі злочинної організації.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 не визнав свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів, але заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінальної справи в частині його обвинувачення у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Судом роз`яснено підсудному ОСОБА_8 суть обвинувачення щодо нього, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, що не є реабілітуючою, а також право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують.

Підсудний повідомив, що цілком розуміє суть обвинувачення, підстави і наслідки звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК України, однак наполягав на задоволені свого клопотання.

Захисник ОСОБА_19 підтримав клопотання підсудного.

Прокурор виступив з висновком про наявність правових підстав для задоволення клопотання підсудного ОСОБА_8 , зазначив, що не має інформації щодо обставин, які б могли бути перешкодою для закриття провадження щодо цього підсудного за строками давності.

Інші присутні обвинувачені та захисники не висловлювали заперечень проти задоволення клопотання.

Заслухавши доводи сторін, суд приходить до наступних висновків.

Порядок вирішення судом питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності визначений кримінальним процесуальним законодавством.
Як зазначив Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 (справа № 315/361/16-к), 09.04.2019 (справа № 760/18016/15-к), та виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України може звільнити від нього засудженого.
Таким чином, законом на суд покладено обов`язок звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за наявності таких умов: закінчення строку, передбаченого ст. 49 КК України, та за згоди на це обвинуваченого.
Положеннями ст. 11-1 КПК України (1960) визначено порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, відповідно до ч. 2 цієї норми Закону суд в судовому засіданні за наявності підстав, вказаних у ч. 1 ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 282 КПК України (1960) якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підстави для закриття справи, передбачені п. 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою закриває справу.
Правові підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності передбачені у ст. 49 КПК України. Так, згідно з пунктом 5 частини 1 цієї статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 15 років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , відносяться до категорії особливо тяжких і строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ці злочини встановлений у 15 років.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 КК України організатор організованої групи чи злочинної організації підлягає кримінальній відповідальності за всі злочини, вчинені організованою групою чи злочинною організацією, якщо вони охоплювалися його умислом. Інші учасники організованої групи чи злочинної організації підлягають кримінальній відповідальності за злочини, у підготовці або вчиненні яких вони брали участь, незалежно від тієї ролі, яку виконував кожен із них.

Виходячи з вказаних положень закону, підсудний ОСОБА_8 підлягає кримінальній відповідальності не за всі злочині, вчинені злочинною організацією, а лише за інкриміновані йому злочини, передбачений ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України. Однак, з моменту вчинення цього злочину минуло більше 15 років, оскільки, як зазначено в обвинувальному висновку, інкриміновані ОСОБА_8 дії були вчинені у 2003 році.

Після цього підсудний ОСОБА_8 інших злочинів не скоював, від досудового слідства або суду не ухилявся. Докази, які б могли свідчити про протилежні обставини, суду не надавались.

Таким чином, наявні всі передбачені законом підстави для задоволення клопотання підсудного ОСОБА_8 , звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи в частині його обвинувачення.

Застосований до підсудного запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд слід залишити незмінними до набрання ухвалою законної сили, після чого він підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 7-1, 11-1, 282 КПК України (1960 року), п. 11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (2012 року), суд

У Х В А Л И В :
Клопотання підсудного ОСОБА_8 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190 КК України, у зв`язку із звільненням підсудного від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

До набрання ухвалою законної сили залишити незмінним застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти діб з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3