ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/79/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0002148 від 10.09.2018, за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.189, ч.1 ст.345, ст.348 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2020 року задоволено клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0002148 від 10.09.2018, за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.189, ч.1 ст.345, ст.348 КК України.

Згідно ухвали підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжено в межах строку досудового розслідування до 14.02.2021 включно, але не більш, ніж до проведення підготовчого судового засідання.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

На зазначену ухвалу слідчого судді, захисники підозрюваного ОСОБА_7 адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 17.12.2020 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відповідно до клопотання захисника обрати запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його мешкання з використанням електронних засобів контролю та покладенням на нього відповідних обов`язків. Крім того, в апеляційній скарзі міститься вимога про дослідження відеофайлів на дисках, наданих стороною захисту, а також виклику у судове засідання та допиту у якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 посилається на необґрунтованість повідомлення про підозру, а також на незаконність, невмотивованість та необґрунтованість судового рішення, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам, а також неповноту судового розгляду. Зазначає, що ним до клопотання про зміну запобіжного заходу та заперечень на клопотання прокурора було надано диски, на яких містилися відеофайли із записом слідчих дій, які є в матеріалах провадження та із записами подій, які інкримінуються підозрюваному, та які отримані стороною захисту самостійно. Проте під час судового розгляду слідчим суддею не було досліджено вказані докази. Крім того зазначає, що стороною захисту було заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які мали значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, оскільки саме вони могли підтвердити факти отримання доказів. Однак, вказане клопотання слідчим суддею також задоволено не було. Вважає, що не дослідження вказаних доказів та відмова в клопотанні про допит свідків не дозволили з`ясувати обставини, які мають істотне значення при продовженні запобіжного заходу, та не дозволити ухвалити незаконне та необґрунтоване рішення.
В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2020 скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 відмовити. Застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжній захід у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу захисник ОСОБА_10 посилається на необґрунтованість повідомлення про підозру, а також на те, що рішення слідчого судді є упередженим, необґрунтованим та таким, що винесено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_7 одружений, має 4-х неповнолітніх дітей, батьків пенсіонерів, є фізичною особою-підприємцем, має постійне місце мешкання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Пояснює, що жодних підтверджень не має стосовно існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Доказів того, що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілих до суду не надано. Також відсутні відомості і наявність ризиків знищення, спотворення будь-яких речей і документів, оскільки всі предмети під час огляду місця події були вилучені. Ризик переховування спростовується матеріалами справи, оскільки ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, він самостійно викликав працівників поліції і впродовж тривалого часу знаходився на місці події та не намагався зникнути. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, відсутні повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення. Крім того, він є постійним кореспондентом інформаційного агентства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », його діяльність повністю регламентована законодавством України, він виконував редакційні завдання по постачанню новин та проведенню журналістських розслідувань щодо незаконної вирубки лісу на території Харківської області, торгівлі наркотичними засобами та корупції в силових органах. Саме за свою діяльність ОСОБА_7 зараз знаходиться під вартою. Пояснює, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу подано після спливу строку досудового розслідування. Стверджує, що слідчим суддею не враховано стан здоров`я ОСОБА_7 , який за час його перебування в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» значно погіршився та потребує оперативного втручання.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 викладена вимога про скасування ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2020, як такої, що постановлена з грубим порушенням норм КПК України. Зазначає, що слідчим суддею було допущено три найгрубіших порушення: 1) порушення авторозподілу під час визначення слідчого судді, а відповідно незаконним складом суду; 2) продовження строку тримання під вартою на строк, що значно перевищує строк досудового розслідування; 3) прийняття рішення про продовження строку тримання під вартою, в порушення імперативних вимог ч.5 ст. 199 КПК України.
В судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду апеляційних скарг, не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Сторона захисту, підозрюваний та прокурор не заперечували щодо проведення апеляційного розгляду за відсутністю захисника ОСОБА_10 .

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю захисника ОСОБА_10 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали вимоги апеляційних скарг, а також прокурора, який заперечував щодо їх задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів провадження вбачається, що Харківською обласною прокуратурою проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0002148 від 10.09.2018, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.189, ч.1 ст.345, ст.348 КК України.

03.06.2020 ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

04.06.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.345, ст.348 КК України.

05.06.2020 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 01.08.2020.

16.06.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.345, ч.2 ст.296 КК України.

23.06.2020 ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру та про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 345, ст. 348 КК України.

27.07.2020 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 04.09.2020.

27.08.2020 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців - до 04.11.2020.

28.08.2020 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 26.10.2020 включно.

07.10.2020 ОСОБА_7 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч.2 ст.189, ч.1 ст.345, ст. 348 КК України, на підставі ст. 290 КПК України повідомлено про завершення досудового розслідування кримінального провадження №0002148 та надано доступ до матеріалів кримінального провадження.

22.10.2020 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 23.11.2020 включно.

18.11.2020 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 21.12.2020 включно.

11.12.2020 до слідчого судді Київського районного суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 . В обґрунтування клопотання прокурор посилався на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.189, ч.1 ст.345, ст.348 КК України, на наявність ризиків, передбачених п. п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та необхідність виконання вимог ст. 290, 291 КПК України. Зазначає, що, серед злочинів, які інкримінуються ОСОБА_7 , є особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду. Водночас, ОСОБА_7 має можливість переховуватись на непідконтрольних Україні територіях, тож існують достатні ризики для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Наявність ризику незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину, наявністю потерпілих, свідків, інших підозрюваних, показання яких відкриті підозрюваному ОСОБА_7 , з зазначенням їх контактних даних, що дає підозрюваному можливість впливати на їх свідчення. Характер, неодноразовість та насильницький спосіб вчинених дій, тяжкість вчиненого підозрюваним кримінальних правопорушень, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 може вчиняти інші тотожні кримінальні правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З метою недопущення порушення права підозрюваного ОСОБА_7 на захист, права підозрюваного і його захисників на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі вважав за необхідне продовжити підозрюваному строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.189, ч.1 ст.345, ст.348 КК України, які підтверджені зібраними під час досудового розслідування фактичними доказами, що є наявними в матеріалах справи, а саме: протоколами допиту потерпілої ОСОБА_14 від 20.06.2020, ОСОБА_15 від 02.06.2020, ОСОБА_16 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 від 04.06.2020, свідків ОСОБА_19 від 11.09.2018, 21.12.2018, 21.02.2019, 25.03.2019, ОСОБА_20 від 28.02.2019, протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15.02.2019, протоколом огляду від 04.06.2020, висновками експертиз №11/14 СЕ-20 від 20.05.2020, №4223 від 29.11.2018, №15275 від 30.09.2020. Також слідчий суддя вважав встановленими існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неналежної поведінки під час слідчих та процесуальних дій; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурором у клопотанні та судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі об`єктивно враховані відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, згідно підозри, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких підозрюється, а також необхідність забезпечення сторонам кримінального провадження достатнього часу для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою на 60 днів, але не більше, ніж до проведення підготовчого судового засідання в суді першої інстанції.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох нетяжких, тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушеннях. Згідно повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, ОСОБА_7 підозрюється у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, а також він підозрюється у вимаганні, тобто вимогі передачі чужого майна з погрозою пошкодження майна потерпілого вчиненому за попередньою змовою групою осіб, погрозі щодо працівника правоохоронного органу; погрозі щодо працівника правоохоронного органу, тобто погрозі вбивством, насильством, знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків; посяганні на життя працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

Наявність зазначених ризиків обумовлюється характером та обставинами вчинення злочину, наявністю потерпілих, свідків, а також декількох підозрюваних.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи характер обставин вчинення злочину, є ймовірність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду; враховуючи наявність численних потерпілих та свідків, ймовірна можливість незаконного впливу на них. Беручи до уваги зв`язки підозрюваного, а також те, що він є активним членом громадської організації, він може використовувати їх для поширення неправдивої інформації, що може вплинути на хід слідства або призвести до втрати доказової бази, що не виключає ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Характер дій, їх тяжкість та насильницький спосіб вчинених дій може свідчити про те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може вчиняти інші тотожні правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується фактичним доказами, що містяться в матеріалах провадження. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та не ефективним.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, а також він підозрюється у вимаганні, тобто вимогі передачі чужого майна з погрозою пошкодження майна потерпілого вчиненому за попередньою змовою групою осіб, погрозі щодо працівника правоохоронного органу; погрозі щодо працівника правоохоронного органу, тобто погрозі вбивством, насильством, знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків; посяганні на життя працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та окремих громадян.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 без визначення застави, погоджується і апеляційний суд.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, згідно яких суд вправі не визначати розмір застави у відповідності до ст. 183 ч. 4 п. 1 КПК України.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, зазначених в клопотанні ризиків та беручи до уваги необхідність забезпечення сторонам кримінального провадження достатнього часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, колегія суддів приймає до уваги обґрунтування сторони обвинувачення щодо необхідності продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні прокурора спростовуються відомостями, що є наявними в судовому та кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.
Твердження захисника ОСОБА_10 про те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, дружину, 4-х неповнолітніх дітей, батьків пенсіонерів, є фізичною особою-підприємцем, має постійне місце мешкання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ці обставини існували на час подій, які йому інкримінуються і вони не стали стримуючим фактором для підозрюваного. Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Доводи захисника ОСОБА_10 в її апеляційній скарзі стосовно погіршення стану здоров`я підозрюваного, у зв`язку з чим йому необхідно проходити курс лікування повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти клопотання слідчому. Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє суд апеляційної інстанції процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту стосовно необхідності дослідження та врахування мотиву дій ОСОБА_7 та інших осіб, яким пред`явлена підозра по цьому кримінальному провадженню пов`язується з твердженнями про необґрунтованість підозри. Але, виходячи зі стадії процесу досудового розслідування, колегія суддів не може взяти їх до уваги, оскільки дослідження вказаних питань можливо лише під час розгляду справи по суті, в тому числі наявності та відсутності підстав, які виключають кримінальну відповідальність, а також дослідження доказів з приводу їх належності, процесуальної допустимості та достатності для вирішення питання щодо винуватості або не винуватості підозрюваних в цьому кримінальному провадженні.

Аналізуючи доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, колегія суддів виходить з того, що сам ОСОБА_7 та решта осіб, яким оголошено про підозру, не заперечують своєї присутності на місці події, а потерпілі та свідки вже надали первинні показання щодо причетності ОСОБА_7 та інших осіб до інкримінованих їм дій.

За таких обставин, на цьому етапі кримінального процесу, вочевидь є недостатніми суб`єктивні твердження та оціночні судження сторони захисту щодо їх незгоди зі змістом оголошеної підозри.

З огляду на викладене, колегія суддів керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., який встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості ОСОБА_7 в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Щодо апеляційних вимог захисника ОСОБА_8 про дослідження відеофайлів на дисках, наданих стороною захисту, а також виклику у судове засідання та допиту у якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 колегія суддів зазначає, що по справі наявні відомості, які підтверджують ризики і саме ці відомості обумовлюють продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і ці відомості не можуть бути спростовані показаннями свідків на цьому етапі кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_21 є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні, і його статус вже визначений, а фізичні особи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не були допитані в якості свідків ані слідчим, ані судом першої інстанції під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом з цим, під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 повідомив про те, що в порядку ст. 220 КПК України клопотання до слідчого чи прокурора щодо допиту в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не заявлялось.
Щодо дослідження відеофайлів на дисках, наданих стороною захисту, колегія суддів дійшла висновку, що ці відеофайли не були предметом розгляду суду першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості дослідити їх на цій стадії процесу.
Доводи сторони захисту щодо незаконності затримання ОСОБА_7 є передчасними, оскільки згідно рішення слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2020, в порядку ст. 206 КПК України доручено прокурору відділу прокуратури Харківської області, який здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, провести перевірки заяви ОСОБА_7 щодо неправомірного застосування до нього насилля під час затримання (т.2 а.с.136-140).
Посилання захисника ОСОБА_9 на те, що законодавець передбачив можливість продовження строку тримання під вартою лише в тому разі, якщо є перешкода саме для завершення досудового розслідування є помилковими, оскільки захисник посилаючись на п.2 ч.3 ст. 199 КПК України, тлумачить її зміст на власний розсуд.
Доводи сторони захисту щодо спливу строку досудового розслідування колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки продовжуючи строк тримання ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя врахував вимоги ст. 290 КПК України, а саме щодо забезпечення сторонам кримінального провадження, перш за все стороні захисту, достатнього часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, яка налічує 19 томів.

ОСОБА_7 та його захисники на цей час не в повному обсязі ознайомились з матеріалами кримінального провадження.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про порушення авторозподілу під час визначення слідчого судді колегія суддів зазначає, що згідно отриманого повідомлення голови Київського районного суду м. Харкова на запит Харківського апеляційного суду вбачається, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002148 від 10.09.2018 стосовно ОСОБА_7 , яке надійшло до суду 11.12.2020, розподілено раніше визначеному судді ОСОБА_1 відповідно до п.6 ч.3 розділу VIII Положення « Про автоматизовану систему документообігу суду».
Отже порушень авторозподілу під час визначення слідчого судді у цьому провадженні в суді першої інстанції колегія суддів не вбачає. Крім того, відводи з цих підстав в суді першої інстанції сторона захисту не заявляла.
За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2020 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді