Справа № 308/3949/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження №308/3949/20, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000791 від 28.06.2019р. про обвинувачення,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, українця, не одруженого, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
сторона захисту :
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
11 червня 2019 року ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці Кошового у місті Ужгороді Закарпатської області, умисно, з метою переміщення через митний кордон України транспортного засобу - легкового автомобіля марки «AUDI», моделі «А4», з ідентифікаційним серійним номером кузова « НОМЕР_1 », 1996 року виготовлення, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на пособництво у підробленні іншого офіційного документа, надав наразі невстановленій органом досудового розслідування особі на ім`я ОСОБА_6 завідомо неправдиві відомості щодо продавця цього транспортного засобу (замість одержувача (продавця) ОСОБА_7 вказано одержувача (продавця) ОСОБА_8 ), а також прізвище та ім`я нотаріуса Литовської Республіки (Пячкене Лідія), від імені якого здійснювалось посвідчення договору, для їх подальшого внесення у договір купівлі-продажу, який відповідно до примітки ст. 358 КК України є офіційним документом, тобто наданням засобів сприяв вчиненню злочину іншими співучасниками.
Крім цього, 11 червня 2019 року, ОСОБА_3 , діючи як уповноважена особа декларанта фізичної особи - підприємця ОСОБА_9 , перебуваючи у зоні митного контролю митного посту «Ужгород-центральний» за адресою: Закарпатська область, Ужгородський району село Великі Лази, вулиця Східна 3, умисно, з метою переміщення через митний кордон України транспортного засобу - легкового автомобіля марки «AUDI», моделі «А4», з ідентифікаційним серійним номером кузова « НОМЕР_1 », 1996 року виготовлення, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, шляхом електронного декларування до митного контролю та оформлення подав Закарпатській митниці ДФС пакет документів, а саме: митну декларацію ІМ40 ДЕ№ UA305160/2019/025820 від 11 червня 2019 року, акт про проведення огляду товарів та транспортних засобів № UA102040/2019/001340 від 05 червня 2019 року, свідоцтво про реєстрації транспортного засобу № НОМЕР_2 від 09 травня 2019 року, договір купівлі-продажу від 26 травня 2019 року, договір про надання послуг митного брокера № 040619 від 04 червня 2019 року, документ про підтвердження зняття з обліку транспортного засобу в офіційних органах Литовської Республіки № 16809909 від 28 травня 2019 року та сертифікат відповідності № UA.009/115487 від 10 червня 2019 року на товар - автомобіль легковий, що був у використанні, марки «AUDI», моделі «А4», з ідентифікаційним серійним номером кузова « НОМЕР_1 », 1996 року виготовлення, достеменно розуміючи, що поданий договір купівлі-продажу від 26 травня 2019 року, який відповідно до примітки ст. 358 КК України є офіційним документом, містить неправдиві відомості про продавця вищевказаного транспортного засобу (замість одержувача (продавця) ОСОБА_7 вказано одержувача (продавця) ОСОБА_8 ) та прізвище та ім`я нотаріуса (Пячкене Лідія), від імені якого здійснювалось посвідчення цього договору, тобто використав завідомо підроблений документ.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у пособництві на підроблення іншого офіційного документа, який посвідчується нотаріусом і надає права, з метою використання іншою особою, та як вчинення кримінального правопорушення, вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, а також у використанні завідомо підробленого документа вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.
До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання винуватості від 28.02.2020 року, яку прокурор просив затвердити, з додержанням наступних умов.
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.
Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України; виконати покарання передбачене угодою.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідний. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 28.02.2020 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.
В судовому засіданні прокурор та захисник також висловили думку про затвердження угоди про визнання винуватості.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 28.02.2020 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, є кримінальні проступки.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 28.02.2020 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину .
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
При цьому суд враховує положення ст. 5 КК України щодо зворотної дії в часі закону про кримінальну відповідальність, та те, що 01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

За таких обставин суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 28 лютого 2020 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_3 не обирався .
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 28 лютого 2020 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 . затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання:
за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень,
за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.
Речові докази по справі : легковий автомобіль марки «AUDI», моделі «А4», з ідентифікаційним серійним номером кузова « НОМЕР_1 », 1996 року повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1