Справа № 308/6753/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГНУП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

З клопотання слідує, що 08.07.2020 року до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення Прикордонної служби про те що в ході оформлення документів при в`їзді на територію України КПП Ужгород прибув транспортний засіб ІВЕКО д.н.з. НОМЕР_1 на шасі якого було виявлено ознаки можливого знищення номера кузова

08 липня 2020 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

08 липня 2020 року в ході проведення огляду місця події автомобіль марки «Iveco» модель «Magirus» д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено, а в подальшому транспортний засіб передано на відповідальне зберігання директору підприємства «Ідея» ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , також в ході огляду було вилучено свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2

Вказує, що 08 липня 2020 року постановою дізнавача Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, автомобіль марки «Iveco» модель «Magirus» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію т/з визнані речовим доказом.

Зазначає, що без наявності вказаного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до останнього не видається можливим проведення низки експертних досліджень, а саме: технічної експертизи документів та трасологічної експертизи, які є вкрай необхідними для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.

На підставі наведеного, просить накласти арешт на автомобіль марки «Iveco» модель «Magirus » д.н.з. НОМЕР_1 , який наразі перебуває на відповідальному зберіганні ПП «Ідея» та на свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , яке наразі зберігається при матеріалах кримінального провадження. Заборонити використання та розпоряджання автомобілем марки «Iveco» модель «Magirus 440» д.н.з. НОМЕР_1 . Заборонити використання та розпоряджання свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та визначити місце зберігання до матеріалів кримінального провадження.

Дізнавач на розгляд даного клопотання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій просить розгляд даного подання провести за його відсутності.
Представник МПП «Ідея» в судове засідання не з`явився, однак від засновника МПП «Ідея» - ОСОБА_5 надійшли заперечення, згідно яких просив у задоволенні клопотання відмовити з підстав необґрунтованості. Також від засновника МПП «Ідея» - ОСОБА_5 надійшла заява, в якій просив розгляд клопотання провести без його участі. Проти накладення арешту заперечує.
Дослідивши матеріали клопотання приходжу до наступного висновку.
гідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно частини 1 статті 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, підрозділом дізнання Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 08.07.2020 року внесені до ЄРДР за №0000015, з правовою кваліфікацією правопорушення за ст.290 КК України, в ході проведення якого досліджуються обставини можливого знищення номерного позначення автомобіля марки «Iveco» модель «Magirus» д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно протоколу огляду місця події від 08 липня 2020 року, під час проведення огляду на КПП «Ужгород», за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, було виявлено та вилучено автомобіль марки «Iveco», модель «Magirus» д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Постановою дізнавача від 08.07.2020 року в порядку ст.ст. 98, 100, 110 КК України, вищезазначені речі, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000015, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2020 року .

Таким чином, дізнавачем доведено, що вилучені в ході огляду місця події автомобіль марки «Iveco», модель «Magirus» д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , мають значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000015та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки зберігли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України дізнавач довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Крім того, дізнавачем доведено, що накладення арешту на вказаний автомобіль, в рамках даного кримінального провадження, викликано необхідністю проведення технічної експертизи документів та трасологічної експертизи.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання вилученого транспортного засобу як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання в цій частині слід задовольнити.
Разом з тим, слідчий суддя приймає до уваги те, що у відповідності до вимог ч.11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Положеннями ч.4 ст.173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи зазначені норми закону, а також враховуючи, що дізнавачем не доведено, що МПП «Ідея» може вчинити дії по приховуванню, пошкодженню, псуванню тощо вилученого автомобіля , а також беручи до уваги те, що дізнавачем не наведено даних про те, який саме обсяг слідчих дій має наслідком необхідність постійного зберігання вилученого автомобіля у відділі поліції, слідчий суддя вважає, що підстав для задоволення клопотання в частині заборони користування вищезазначеним майном немає.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що заборона користуватися автомобілем марки «Iveco», модель «Magirus» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , може завдати надмірного обмеження прав власника (володільця) майна.
В той же час, заборона відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом забезпечить збереження речового доказу та не призведе до приховування, знищення, перетворення чи відчуження останнього.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
Керуючись ст.ст. 167, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Iveco», модель «Magirus», д.н.з. НОМЕР_1 , та на свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , шляхом заборони розпорядження та відчуження майном.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення (особою, яка не була присутньою на оголошенні протягом п`яти днів з дня отримання її копії).

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1