Справа № 473/2566/20
Номер провадження 1-в/473/238/2020
УХВАЛА
Іменем України
"14" серпня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Вознесенська ВК №72» , яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300 заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ольгинове Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого 26 грудня 2018 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 02 років позбавлення волі з конфісацією всього належного йому майна крім житла /справа №748/3043/18/, із зарахуванням у строк відбування покарання час перебування під вартою з 14 вересня 2018 року, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72»

про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України

Учасники процесу
прокурор ОСОБА_4

представник ДУ «Вознесенська ВК-72» - ОСОБА_5

засуджений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2018 року ОСОБА_3 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 02 років позбавлення волі з конфісацією всього належного йому майна крім житла /справа №748/3043/18/, із зарахуванням у строк відбування покарання час перебування під вартою з 14 вересня 2018 року.

Початок строку: 14 вересня 2018 року. Кінець строку: 14 вересня 2020 року.

Дослідивши особову справу засудженого ОСОБА_3 , суд прийшов до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню.

Засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17 вересня 2018 року. З 27 червня 2019 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується посередньо. Має 01 стягнення, яке знято та погашено у встановленому законом порядку, та 2 заохочення.
За час відбування покарання у Вознесенській ВК №72 зарекомендував себе наступним чином: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи тільки під контролем адміністрації установи.
Загалом за характером спокійний та врівноважений, намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин з персоналом установи, у відношенні до засуджених не конфліктний.
В майстерні установи не працевлаштований за власним небажанням. Приймає участь у суспільно-корисному житті відділення, та усвідомлює їх необхідність. Виконує роботи з самообслуговування, зауважень не має. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
На даний час участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає.
Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті та порядку. Санітарно-гігієнічних норм дотримується під контролем адміністрації. Підтримує зв`язок з рідними, шляхом отримування посилки та передачі. У скоєному злочині, зі слів засудженого, розкаюється.
Заслухавши думки учасників процесу, доводи сторін, пояснення прокурора та засудженого, вивчивши матеріали судового провадження та матеріалами особової справи, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання. Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання. Як слідує з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_3 в період відбування покарання піддавався стягненню за відсутність на перевідці. Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_3 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення. Стягнення, яке було застосоване до засудженого ОСОБА_3 погашене в установленому законом порядку, однак, висновок про сумлінну поведінку і ставленням до праці суд повинен робити після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого за весь період відбування покарання. Заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять виправлення засудженого в сенсі положень частини 2 статті 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 вбачається, що 17 вересня 2019 року відповідно до протоколу №20 засідання комісії виправної установи засудженому ОСОБА_3 було відмовлено в заміні основного виду покарання в виді позбавлення волі на більш м`який відповідно до ст.82 КК України.

Крім того, з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 вбачається, що 21 січня 2020 року відповідно до протоколу №2 засідання комісії виправної установи засудженому ОСОБА_3 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від основного покарання в виді позбавлення волі відповідно до ст.81 КК України.

Оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_3 не доводять того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то його клопотання про умовно дострокове звільнення не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2018 року до 02 років позбавлення волі з конфісацією всього належного йому майна крім житла /справа №748/3043/18/, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України відмовити.

Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_3 в той же строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя: ОСОБА_1