Провадження №: 1-кп/752/490/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.07.2020 рокум. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0012380 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, освіта середня, який працює неофіційно, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

з участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

встановив:
ОСОБА_3 28.12.2017 року приблизно о 13 год. 00 хв., за адресою: м.Київ, вул. Заболотного, 44, під час словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_13 , у зв`язку із особистими неприязними відносинами, умисно, протиправно, з метою спричинення шкоди здоров`ю, наніс один удар предметом зовні схожим на ніж, в область спини зліва ОСОБА_12 . Внаслідок отриманого удару ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, які за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та показав, що 28.12.2017 року, приблизно о 13 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, 44, йому подзвонила дружина і сказала, що на них нападає якийсь чоловік з ножем. Він приїхав на базар, побачив потерпілого, хотів вирішити все мирно, але потерпілий вів себе агресивно, кидався на нього. Він взяв в машині свій невеликий ніж, який використовує у зв`язку із торгівлею овочами та фруктами на базарі, та в процесі штовханини з потерпілим, наніс йому удар. Як саме все трапилось, не пам`ятає, був схвильований. Не хотів нічого поганого зробити потерпілому, але так сталося. Просить вибачення, визнає свою вину, щиро кається, просить врахувати, що він має чотирьох дітей, яких утримує, хворих батьків, готовий відшкодовувати завдані збитки в сумі, вказані судом. Потерпілий не хоче брати гроші частинами, а всієї суми у нього немає. Просить не позбавляти волі, дати можливість відшкодувати збитки, обіцяє, що таке більше ніколи не повториться.

Крім визнання своєї вини ОСОБА_3 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину в повній мірі підтверджується зібраними, наданими та безпосередньою дослідженими судом доказами.

Так, допитаний в суді потерпілий ОСОБА_12 показав, що до подій описаних в обвинуваченні він ОСОБА_3 не знав. 28.12.2017 року він разом з ОСОБА_14 приїхали на вул. Заболотного біля ринку «Феофанія» та почали продавати ялинки у визначеному їм для цього місці. Поряд з ними стояв автомобіль з ялинками, якими торгував ОСОБА_15 та дві жінки. Між ними через визначення місця продажу виник словесний конфлікт. Потім він викликав поліцію. Приблизно через дві години до його місця продажу під`їхав мікроавтобус, з нього вийшов ОСОБА_15 , сказав йому пару слів, потім наніс удар кулаком в обличчя, витяг ніж з-під сидушки його авто, вдарив у задню ліву частину тулуба в області ребер, та поїхав звідти. Потім він викликав свою жінку і його забрала швидка допомога, втратив багато крові. Крім того, потерпілий вказав, що жінці обвинуваченого, він не погрожував, з ножем ні за ким не бігав, того дня був тверезим.

Крім того, потерпілий підтримав свій позов в повному обсязі, вказав, що не бажає отримувати від обвинуваченого гроші частинами, оскільки хоче отримати суму, заявлену у позові. Питання щодо покарання обвинуваченому залишив на розсуд суду.

Показання потерпілого щодо фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, в повній мірі підтвердив і свідок ОСОБА_16 , вказавши, що дійсно 28.12.2017 року в районі Феофаніївського ринку торгував ялинками з ОСОБА_12 . Чи мав місце конфлікт між потерпілим та жінками, які торгували поруч з ними, він не бачив. Але приблизно в обід, до їх авто під`їхав мікроавтобус, з нього вийшов обвинувачений ОСОБА_15 , якого він раніше не знав, підійшов до потерпілого, вони стояли один навпроти одного, обвинувачений вдарив ОСОБА_17 в обличчя, а потім правою рукою наніс потерпілому удар ножем в лівий бік, ближче до ребер. Чи він вийшов з ножем чи потім його взяв, він точно не пам`ятає, все відбувалось миттєво. Потім обвинувачений сів та поїхав, він почав викликати швидку, кликати на допомогу інших продавців. Він спостерігав за всіма подіям на відстані не більше 20 м. Також свідок вказав, що того дня алкоголь вони з ОСОБА_18 не вживали, будь-яких конфліктів на базарі того дня не було. Якби потерпілий бігав за кимось з ножем, він би це бачив. Вперше він побачив ОСОБА_19 27.12.2017 року ввечері, говорили з приводу місць торгівлі, конфліктів не було, підстав оговорювати обвинуваченого в нього немає. В той день він в поліції впізнав обвинуваченого по фотографіям, впізнає його і зараз в суді. Саме обвинувачений ОСОБА_15 наніс удар ножем потерпілому.

Свідок ОСОБА_20 в суді показала, що ОСОБА_12 її чоловік. Очевидцем подій вона не була, проте 28.12.2017 року, коли їй зателефонував її чоловік і повідомив, що його поранили, вона прибула на місце пригоди і бачила поранення чоловіка, який вже знаходився в кареті швидкої допомоги, без свідомості через велику крововтрату. Потім вона була з ним в лікарні. Обвинуваченого вона не бачила і не знає. ОСОБА_21 казав, що вони алкоголь не вживали, він був свідком того як її чоловіку нанесли удар ножем. Їй відомо, що у її чоловіка виник конфлікт з жінками, які поруч торгували ялинками, чоловік їм не погрожував, хотів вирішити все мирно, але з його слів, потім приїхав чоловік однієї з жінок і вдарив його ножем.

Вказані показання потерпілого та свідків узгоджуються із дослідженими судом письмовими доказами сторони обвинувачення, а саме: даними протоколу огляду місця події (а.с. 132-134), згідно якого 28.12.2017 року оглянуто ділянку, яка за обстановкою співпадає з показаннями потерпілого та свідка, даними протоколу огляду від 24.04.2018 року (а.с. 149-152), згідно якого у вказаний у вироку суду час ОСОБА_15 знаходився в районі вул. Заболотного м. Києва, даними висновку експертизи від 1.02.2018-1.03.2018 № 185/Е (а.с. 155-159), відповідно до якого у ОСОБА_12 на момент звернення за медичною допомогою 28.12.2017 року о 13 год. 26 хв. мало місце тілесне ушкодження: проникаюче колото-різане таракоабдомінальне поранення: рана на лівій заднє-боковій поверхні грудної клітки в проекції 10-го міжребер`я по заднє-паховій лінії, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні до середини, дещо зверху вниз, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки, з проникненням в ліву плевральну порожнину, з явищами гематориксу, з послідуючим пораненням діафрагми, проникненням в черевну порожнину з пораненням селезінки, з явищами внутрішньочеревної кровотечі. Вказане тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, утворилося внаслідок однократної травматичної дії гострим предметом, якому притаманні колото-ріжучі властивості (по типу клинка ножа), за давністю може відповідати вказаному терміну.

Суд не бере до уваги та визнає не допустимими досліджені також протоколи впізнання від 29.12.2017 року (а.с. 138) та від 28.12.2017 року (а.с. 139-142), а також протокол проведення слідчого експерименту від 20.04.2018 року (а.с. 143-148), оскільки надані в ході проведення вказаних слідчих дій показання потерпілого та свідка ОСОБА_22 , в тому числі щодо впізнання особи обвинуваченого та обставин спричинення останнім тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_12 були отримані з істотним порушенням вимог закону, так як потерпілий ОСОБА_12 не був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КПК України, а свідок ОСОБА_16 відповідно не був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України.

Разом з тим, враховуючи те, що потерпілий і свідок ОСОБА_21 в суді, будучи попереджені про кримінальну відповідальність та приведені до присяги, беззаперечно впізнали ОСОБА_19 та вказали на нього як на особу, яка нанесла удар ножем ОСОБА_12 за викладених у обвинувальному акті та вироку суду обставин, а також беручи до уваги показання обвинуваченого, вважаю, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в повному обсязі.

За клопотанням сторін судом, крім того, було допитано свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , проте вказані свідки не були очевидцями спричинення обвинуваченим потерпілому удару, а показали суду про конфлікт, який виник 28.12.2017 року між ними та потерпілим, який, з їх слів, був п`яним, чіплявся до ОСОБА_23 , яка є дружиною обвинуваченого, та ОСОБА_24 , погрожував їм ножем та сокирою. Проте надавати оцінку цим показанням та діям потерпілого суд, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 337 КПК України, не вправі.

Разом з тим, вказані свідки, зокрема, свідок ОСОБА_23 повідомила, що після даного конфлікту на місце торгівлі прихав її чоловік та пішов до потерпілого поговорити, їх розмову і в подальшому свого чоловіка вона не бачила. Свідок ОСОБА_25 крім іншого, вказав, що бачив у потерпілого кров та рану, хто і як йому її наніс, він не знає, можливо він сам. Вказані показання у сукупності з наведеними вище судом доказами, які покладені в основу обвинувального вироку, також, хоча і опосередковано, але підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

В суду відсутні дані, які б свідчили про неправдивість показань потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_16 , не наведені будь-які підстави для оговору ними обвинуваченого і стороною захисту.

Враховуючи вищевикладене у свої сукупності суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків сторін, дослідивши письмові докази сторін, матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, обставини, що передували вчиненню обвинуваченим злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, працює, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, має міцні соціальні зв`язки, обставини, що пом`якшують покарання, - наявність на утриманні малолітніх дітей, визнання вини та щире каяття у вчиненому, часткове відшкодування завданих збитків шляхом направлення поштового переказу, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.
Разом з тим, керуючись принципом індивідуалізації покарання, а також те, що покарання не має на меті лише кару, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, раніше не судимий, ряд обставин, що пом`якшують його покарання, обставини вчинення злочину, наявність міцних соціальних зв`язків, позицію потерпілого та прокурора в судових дебатах, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням з встановленням максимально можливого іспитового строку, визначеного законом, та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Тяжкість вчиненого злочину, враховуючи наведені вище обставини, в тому числі ряд обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , не перешкоджає суду призначити обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України. На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

В судовому засіданні обвинувачений, крім іншого, вказав, що позов визнає частково, ним було перераховано потерпілому 7000 грн. на відшкодування частини матеріальних збитків. Судом з метою розгляду та вирішення заявленого у справі цивільного позову відповідно до вимог ст. 129 КПК України згідно встановленого порядку та обсягу дослідження доказів в цій частині було заслухано обвинуваченого, потерпілого, досліджено надані докази на підтвердження підстав та розміру цивільного позову.

Так, потерпілої ОСОБА_12 в суді підтримав заявлений позов, вказавши, що не бажає отримувати від обвинуваченого кошти частинами, просить задовольнити позов в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Вислухавши пояснення сторін та учасників судового провадження, дослідивши надані потерпілим докази на підтвердження підстав та розміру позову, вважаю, що цивільний позов слід задовольнити частково.

Так, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_12 в частині відшкодування завданих матеріальних збитків, понесених під час лікування суд вважає за доцільне задовольнити частково в розмірі, підтвердженому наданими потерпілим чеками на суму 10 974 грн. 55 коп. Суд не відраховує від вказаного розміру надіслані обвинуваченим потерпілому кошти в сумі 7000 грн. на відшкодування матеріальних збитків, оскільки останній їх фактично не отримав на момент ухвалення вироку суду.

Крім того, суд враховує ступінь фізичного болю, який відчував потерпілий внаслідок заподіяного йому ушкодження, біль, страх, страждання як в момент злочину, так і після його вчинення перед загрозою втрати життя чи здоров`я, беручи до уваги строк лікування потерпілого, порушення звичайного ритму не лише потерпілого, а і його сім`ї в період його лікування, а також беручи до уваги ступінь тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, суд вважає, що, заявлений потерпілим розмір моральної шкоди підлягає до задоволення частково в розмірі 75 000 грн.
Долю процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь потерпілого ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) 10 974 грн. (десять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) гривень 55 копійок на відшкодування матеріальних збитків, 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральних збитків.

Стягнути із ОСОБА_3 документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 1619 грн. 10 коп.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1