КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/2283/19-к Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1379/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову начальника відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 12.12.2018 про закриття кримінального провадження № 0000622.
На обґрунтування такого рішення слідчий суддя зазначив, що під час проведення досудового розслідування вжито всіх вичерпних заходів для перевірки повідомлення про кримінальне правопорушення. Зокрема, допитано потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проведено огляд матеріалів кримінального провадження №0003697, а також враховано ту обставину, що слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва за результатами розгляду клопотання Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з чим погодилася і колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва.

Зогляду на встановлені в ході розгляду обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що досудове розслідування проведено достатньо повно і доказів вчинення злочину не встановлено, отже органом досудового розслідування зібрано достатньо об`єктивних даних для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, яке за своїм змістом відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2020 та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову від 12.12.2019 начальника відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 0000622, а матеріали кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

За доводами ОСОБА_6 постанова від 12.12.2019 про закриття кримінального провадження № 0000622 є передчасною та незаконною, висновки слідчого щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства та не відповідають фактичним обставинам провадження, що також свідчить про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді.
Як зазначає ОСОБА_6 , 02.12.2016 прокурором САП ОСОБА_9 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому підозра була підписана нібито заступником Генерального прокурора керівником САП ОСОБА_11 , який у період з 01.12.2016 по 04.12.2016 перебував у відряджені в м. Панама, Республіка Панама. Тобто фактична підготовка, підписання самої підозри від 02.12.2016 та повідомлення про підозру у цей же день було неможливим, оскільки ОСОБА_11 , перебуваючи у відрядженні, не виконував свої службові повноваження та ні фізично, ні юридично не міг здійснювати (готувати) повідомлення про підозру. Хоча в повідомленні про підозру начебто міститься підпис заступника Генерального прокурора керівника САП ОСОБА_11 , згідно з експертним почеркознавчим дослідженням № 08/17 від 06.02.2017 підписи у повідомленні про підозру від 02.12.2016 виконані не ОСОБА_11 , а іншою особою, що і стало підставою для звернення із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення.
За результатами досудового розслідування кримінальне провадження було закрите, але розслідування в ньому, за позицією ОСОБА_6 , проведено неповно та поверхнево, оскільки не було проведено слідчих дій, які б могли свідчити про повноту, ефективність та об`єктивність досудового розслідування. Слідчий обмежився лише такими процесуальними діями, як допит свідків та направлення запиту до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із некоректно поставленим питанням по суті та врахував відповідь на цей запит, але безпідставно не взяв до уваги експертне почеркознавче дослідження № 4401/4402-17 від 18.09.2017, виконане експертом, який попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, що входить в структуру Міністерства юстиції України.
Вважає, що відсутність достатніх та обґрунтованих доказів службової недбалості службових осіб САП є насамперед свідченням неповноти досудового розслідування. В цьому ж аспекті звертає увагу на те, що слідчий ОСОБА_8 не виконав ухвали слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва, а саме ухвалу від 29.03.2018, якою було зобов`язано слідчого розглянути в порядку ст. 220 КПК України клопотання адвоката ОСОБА_12 від 21.02.2018 про проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні та ухвалу від 22.12.2017, якою було зобов`язано уповноважених осіб Генеральної прокуратури України розглянути в порядку ст. 220 КПК України клопотання адвоката щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Крім того, залишилися без виконання вказівки процесуального керівника у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , не вчинено достатніх дій для розшуку оригіналів сторінок повідомлення про підозру від 02.12.2016 та не проведено будь-яких слідчих дій для встановлення обставин, про які повідомив у клопотанні адвокат ОСОБА_12 .

Крім того, ОСОБА_6 порушив питання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2020, поважність пропущення якого обґрунтував тим, що розгляд справи відбувся без його участі, а за клопотанням від 30.01.2020 йому видали в суді лише резолютивну частину ухвали та повідомили, що повний текст ухвали буде виготовлено 07.02.2020, після чого він зможе ознайомитися з матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та його представника, які просили поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За загальним правилом, визначеним у п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи, згідно з ч. 3 ст. 395 КПК України обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, яка є предметом апеляційного оскарження, постановлена 29.01.2020 за відсутності ОСОБА_6 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. Копія ухвали в межах строку апеляційного оскарження ОСОБА_6 вручена не була, не дивлячись на те, що останнім вживались заходи для ознайомлення з матеріалами провадження та судовим рішенням, при цьому апеляційна скарга подана до суду апеляційної інстанції 05.02.2020.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_6 пропустив встановлений строк оскарження через об`єктивні обставини, які не залежали від нього, що є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 29.01.2020.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_6 , то колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

В свою чергу слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Ці положення кримінального процесуального закону при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження, а також при перевірці слідчим суддею доводів потерпілого ОСОБА_6 , викладених у скарзі, та ухваленні судового рішення були дотримані.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 02.03.2019 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2019 уповноваженою особою Генеральної прокуратури України за заявою ОСОБА_6 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000622, визначена правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 365 КК України та розпочате досудове розслідування за фактом перевищення своїх службових повноважень службовими особами САП під час повідомлення судді Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_6 про підозру 02.12.2016 у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0003697 від 24.11.2016.

Під час досудового розслідування слідчий відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України здійснив достатній обсяг слідчих дій з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Зокрема, допитав потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 прокурора САП, ОСОБА_10 начальника п`ятого відділу САП та ОСОБА_11 заступника Генерального прокурора керівника САП, оглянув матеріали кримінального провадження № 0003697 та низку документів, які стосуються вручення судді ОСОБА_6 повідомлення про підозру від 02.12.2016, а також здійснив інші необхідні процесуальні дії.

12.12.2018 начальник відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 за результатами проведеного досудового розслідування виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000622 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Процесуальне рішення, проаналізувавши вимоги КПК України щодо процедури вручення повідомлення про підозру судді, а також фактичні обставини вручення 02.12.2016 повідомлення про підозру судді ОСОБА_6 , слідчий, з урахуванням показань свідків, даних у матеріалах кримінального провадження № 0003697 та інших джерел доказів, обґрунтував тим, що в ході досудового розслідування не знайшли свого підтвердження показання потерпілого ОСОБА_6 про те, що вручене йому повідомлення про підозру є підробленим та прокурори САП не мали повноважень повідомляти йому 02.12.2016 про підозру, а тому дійшов висновку, що в діяннях прокурорів САП відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.
Зокрема, в постанові слідчий виклав показання потерпілого ОСОБА_6 , який вважав, що вручене йому повідомлення про підозру від 02.12.2016 є підробленим, оскільки воно підписане не заступником Генерального прокурора керівником САП ОСОБА_11 , а іншою особою, при тому, що ОСОБА_11 на той час перебував у відрядженні за межами України.
На спростування таких тверджень ОСОБА_6 слідчий в постанові навів показання свідків, а також інші джерела доказів, які були отримані під час досудового розслідування.
Так, прокурор САП ОСОБА_9 , яким здійснювалося процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0003697 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, показав, що 01.12.2016 суддю ОСОБА_6 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, тому проект письмового повідомлення про підозру, яке вручається не пізніше 24 годин з моменту затримання особи, було складено безпосередньо ним (свідком), відредаговано 02.12.2016 начальником відділу ОСОБА_10 , надіслано через мережу Інтернет заступнику Генерального прокурора керівнику САП ОСОБА_11 , який на той час перебував у відрядженні. Після узгодження та підписання ОСОБА_11 повідомлення про підозру, воно було сфотографовано та направлено за допомогою мобільного додатку WhatsAppОСОБА_10 , яка роздрукувала повідомлення про підозру судді з підписом ОСОБА_11 та проставила на підпис печатку САП, а він (свідок) за дорученням ОСОБА_14 вручив в присутності захисника повідомлення про підозру від 02.12.2016 судді ОСОБА_6 .
Аналогічні за змістом показання надала під час досудового розслідування начальник п`ятого відділу САП ОСОБА_10 , а показання допитаного слідчим свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Крім того, ОСОБА_11 повідомив, що оригінали аркушів повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 02.12.2016 з оригіналами його підписів не збереглися, але після повернення з відрядження 06.12.2016 ним було підписано змінене повідомлення ОСОБА_6 про підозру, яке вручене останньому того ж дня.
Проаналізувавши показання потерпілого, свідків в сукупності з тими фактичними даними, які були отримані за результатом огляду матеріалів кримінального провадження № 0003697 та фотокопії повідомлення про підозру від 02.12.2016, слідчий, виходячи з положень ст. 481 КПК України, закону України «Про прокуратуру» в частині повноважень заступника Генерального прокурора керівника САП та розмежування повноважень Генерального прокурора, його заступників та прокурорів САП, дійшов висновку про дотримання прокурорами САП процедури вручення повідомлення про підозру судді ОСОБА_6 . Разом із цим, вважав, що дії працівників САП, пов`язані із втратою оригіналу повідомлення про підозру від 02.12.2016, містять ознаки дисциплінарного проступку, у зв`язку з чим ініціював проведення службового розслідування.
Перевіряючи твердження ОСОБА_6 про вручення йому підробленого повідомлення про підозру у зв`язку з тим, що воно підписане невідомою особою, слідчий визнав його безпідставним, не взяв до уваги як процесуальне джерело доказів висновок №08/17 експертного почеркознавчого дослідження від 06.02.2017, оскільки він отриманий з порушенням вимог ст.ст. 69, 102 КПК України, ст.ст. 7, 8 Закону України «Про судову експертизу», водночас врахував послідовні показання свідків та повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 07/01-11/10740-17 від 12.07.2017 про відсутність в Україні методичних рекомендацій для проведення почеркознавчих досліджень електрографічних зображень.
Крім того, в постанові слідчий взяв до уваги висновки щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені в судових рішеннях, постановлених за результатами розгляду клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, встановивши відсутність в діяннях прокурорів САП складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, начальник відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 прийняв вмотивовану постанову про закриття кримінального провадження.

Розглянувши в порядку ст.ст. 303-307 КПК України скаргу ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва відмовив у її задоволенні, мотивувавши своє рішення тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000622 проведено повно та доказів вчинення злочину не встановлено, тому органом досудового розслідування зібрано достатньо об`єктивних даних для прийняття рішення про закриття кримінального провадження і таке рішення відповідає вимогам ст. 110 КПК України, що не спростовано доводами скарги.

Колегія суддів вважає, що мотиви та висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді стосовно постанови від 12.12.2018 про закриття кримінального провадження № 0000622, є законними та обґрунтованими, відповідають фактичним даним, встановленим як під час досудового розслідування, так і в процесі судового розгляду скарги, а доводи ОСОБА_6 щодо неповноти досудового розслідування та невірних висновків слідчого при закритті кримінального провадження не знайшли свого об`єктивного підтвердження як під час розгляду скарги слідчим суддею, так і апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Так, доводи ОСОБА_6 про те, що заступник Генерального прокурора керівник САП ОСОБА_11 з 30.11.2016 протягом 6 днів перебував у відрядженні в м. Панама (Республіка Панама), тому 02.12.2016 не мав повноважень на підписання повідомлення про підозру судді, яке було вручено іншим прокурором і таким обставинам слідчий в постанові надав невірну оцінку, є непереконливими.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру судді на час виконання ним обов`язків судді здійснюється Генеральним прокурором або його заступником, як прокурорами найвищого рівня для посилення захисту професійної незалежності судді від здійснення такого повідомлення прокурором або слідчим будь-якого рівня. Таким чином, це повноваження Генерального прокурора або його заступника є винятковим і не може бути передоручене іншим прокурорам чи слідчим. Разом із цим, вручення процесуального документа (повідомлення про підозру), а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру судді. Однак саме по собі вручення тексту повідомлення про підозру судді іншим суб`єктом за умови, що його було прийнято, перевірено, складено та підписано уповноваженим на це статтею 481 КПК України суб`єктом, не порушує гарантії суддівської незалежності. Подальше вручення такого документа не дає підстав вважати, що суб`єкт його вручення якимось чином впливає на реалізацію цієї гарантії. В той же час відповідне доручення Генеральний прокурор або його заступник можуть надати лише тій уповноваженій особі, яка здійснює досудове розслідування або входить до групи, яка призначена для здійснення цього кримінального провадження відповідно до статті 37 КПК України.

З огляду на особливості організації і діяльності САП, визначені Законом України «Про прокуратуру» та вимоги кримінального процесуального закону щодо повідомлення про підозру судді, керівник САП ОСОБА_11 , підписавши 02.12.2016 повідомлення про підозру судді ОСОБА_6 , на переконання колегії суддів, діяв в межах своїх повноважень, водночас порядок вручення цього повідомлення, з огляду на пояснення свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 істотно порушено не було. Спосіб підписання ОСОБА_11 повідомлення про підозру та направлення його до САП з дорученням прокурору ОСОБА_9 про його вручення ОСОБА_6 був встановлений слідчим під час досудового розслідування. При цьому безпосередньо в повідомленні про підозру ОСОБА_11 вказав, що у зв`язку з перебуванням у відрядженні в Республіці Панама, виходячи зі спеціального статусу САП у структурі Генеральної прокуратури України, відповідно до ст.ст. 7, 8-1 Закону України «Про прокуратуру» та з огляду на невідкладність вручення повідомлення про підозру при вказаних обставинах, вважає необхідним направити фотокопію свого підпису на повідомленні про підозру, а невідкладно після прибуття до України надати підозрюваному оригінали аркушів з підписом.

06.12.2016 ОСОБА_6 за підписом керівника САП ОСОБА_11 було вручено змінене письмове повідомлення про підозру, яке за своїм змістом відповідало первинному.

Таким чином, встановлені слідчим фактичні обставини, пов`язані з підписанням та врученням судді повідомлення про підозру від 02.12.2016, а також та обставина, що в подальшому оригінали згаданих аркушів з підписом керівника САП ОСОБА_11 були втрачені, у зв`язку з чим слідчим було ініційовано проведення службового розслідування, не свідчать про наявність в діях прокурорів САП та її керівника ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

При цьому відомості у висновку експерта № 4401/4402-17 від 18.09.2017 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз про те, що два останні аркуші (сторінки № 7-8) досліджуваного документу - «Повідомлення про підозру від 02.12.2016» (окрім відтисків печатки круглої форми «ГЕНЕРАЛЬНА ПРОКУРАТУРА УКРАЇНИ 3») є фотокопіями, виконаними на друкуючому пристрої, в якому використовується електрофотографічний (лазерний) спосіб друку, фактично узгоджується з показаннями свідків щодо обставин підписання керівником САП вказаного повідомлення про підозру. Разом із цим, достатніх підстав для врахування наданого ОСОБА_6 висновку № 08/17 від 06.02.2017 ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива», за змістом якого підписи від імені ОСОБА_11 , електрофотографічні зображення яких містяться у графі «Заступник Генерального прокурора України - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури державний радник юстиції 3 класу» на арк. 7, 8 технічної копії повідомлення про підозру від 02.12.2016 Генеральної прокуратури України, яке вручене ОСОБА_6 , виконані не ОСОБА_11 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_11 , у слідчого не було, оскільки вказане дослідження проведено ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива», яке не є державною спеціалізованою установою, а висновок складений експертом без дотримання вимог ч. 2 ст. 102 КПК України та низки положень Закону України «Про судову експертизу».

Крім того, як було встановлено слідчим під час досудового розслідування з огляду на повідомлення директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_15 № 07/01-11/10740-17 від 12.07.2017, в Україні відсутні методичні рекомендації (методики) для проведення почеркознавчих досліджень електрографічних зображень, тому для проведення почеркознавчих досліджень надаються оригінали документів. Оскільки оригінали аркушів повідомлення про підозру від 02.12.2016 з підписом ОСОБА_11 були втрачені, у кримінальному провадженні почеркознавча експертиза не призначалася, що в свою чергу не може свідчити про неповноту досудового розслідування.

Твердження ОСОБА_6 про неповноту досудового розслідування з посиланням на невиконання слідчим вказівок прокурора у кримінальному провадженні та залишення без розгляду клопотань його представника про проведення низки процесуальних дій, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Що стосується вказівок прокурора у кримінальному провадженні № 0000622, а вони стосувалися проведення допитів ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , вирішення питання про призначення службового розслідування за вказаними у заяві ОСОБА_6 від 07.02.2017 фактами імовірних порушень працівниками САП кримінального процесуального законодавства, за необхідності отримання доступу та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0003697, а також здійснення інших слідчих (розшукових) дій для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, то такі вказівки слідчим були виконані, про що свідчить, окрім матеріалів кримінального провадження, зміст постанови, де наведено аналіз даних, отриманих у результаті проведення таких слідчих дій. В той же час клопотання представника ОСОБА_6 стосувалися вжиття заходів щодо виявлення та розшуку оригіналів аркушів № 7-8 повідомлення про підозру від 02.12.2016 та були розглянуті слідчим з прийняттям відповідного процесуального рішення. Зокрема, постановою слідчого від 07.03.2018 у задоволенні клопотання щодо допиту свідка ОСОБА_16 та додаткового допиту свідка ОСОБА_11 було відмовлено з достатнім обґрунтуванням про недоцільність проведення зазначених слідчих дій.

За вказаних обставин колегія суддів вважає безпідставними усі доводи апеляційної скарги про невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження висновків слідчого в постанові та слідчого судді в ухвалі, а твердження ОСОБА_6 щодо не вчинення слідчим достатніх слідчих (розшукових) та процесуальних дії, спрямованих на повне і неупереджене дослідження обставин його повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, суперечать матеріалам провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про закриття кримінального провадження та ухвала слідчого судді є законними, обґрунтованими і вмотивованими, а тому апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову начальника відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 12 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000622 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4