У Х В А Л А

11 листопада 2020 року м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши на наявність перешкод для відкриття апеляційного провадження за апеляційною ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року,
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання за № 1/1-13-С-374 від 12 вересня 2020 року.
На вказану ухвалу слідчого судді ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Перевіривши апеляційну скаргу та вивчивши матеріали судового провадження, які надійшли до суду апеляційної інстанції 11 листопада 2020 року, слід прийти до висновку про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 з огляду на наступне.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав її учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Відповідно до вимог ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
При ньому, згідно з приписами ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому ним Кодексом.
Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано § 2 Глави 26 КПК України.
Положення ч. 3 ст. 307 КПК України визначають, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1частинипершої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Крім того визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(ІІ)/2020 від 17 червня 2020 року положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
Отже, перелік судових рішень слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Не передбачають можливості окремого оскарження такої ухвали слідчого судді і положення частин першої та другої статті 309 КПК України, які є більш загальними по відношенню до положень статті 307 КПК України і містять перелік судових рішень слідчого судді, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді, і цей перелік також розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді, іншого ніж ті, що включені до ст. 309 КПК України.
Як убачається із матеріалів судового провадження, скарга ОСОБА_2 , яка була подана до суду в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання за № 1/1-13-С-374 від 12 вересня 2020 року, поданого ним в порядку ст. 220 КПК України,слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва в межах своїх повноважень, за правилами ст. 306 КПК України розглянута по суті, з прийняттям рішення відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України про відмову в її задоволенні, яка апеляційному оскарженню не підлягає, про що зазначено в її резолютивній частині.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року слід відмовити.
Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, -
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання за № 1/1-13-С-374 від 12 вересня 2020 року.
Копію ухвали суду невідкладно надіслати ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1