ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1671/20 Справа № 199/1307/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2020 року щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Звенигородка, Олександрійського району, Кіровоградської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

- 06.02.2020 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання, з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000267,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
встановила:
Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні наступного.
ОСОБА_6 , раніше вчиняв корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисний корисливий злочин.

Так, 14.02.2020 року, приблизно о 13.20 годині ОСОБА_6 разом зі знайомим ОСОБА_9 перебував у приміщені кафе «BonJour», яке розташоване по вул.Шолохова, 1/1 у місті Дніпро, де вони спільно розпивали каву. В ході спілкування останній побачив у ОСОБА_9 в руках належний йому кишеньковий пристрій для паління «IQOS», та в цей момент вирішив заволодіти чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, а саме кишеньковим пристроєм для паління «IQOS», заводський номер: X7S XD7FXSUJY, який належить ОСОБА_9 , реалізуючи який, приблизно о 13.40 годині, знаходячись у вищевказаному місці, діючи умисно, попросив у ОСОБА_9 пристрій для паління «IQOS», не маючи в подальшому наміру його повертати. В свою чергу, потерпілий ОСОБА_9 довіряючи ОСОБА_6 не усвідомлюючи дійсний злочинний намір останнього погодився та добровільно передав йому свій кишеньковий пристрій для паління «IQOS». Після чого, ОСОБА_6 , утримуючи при собі зазначений пристрій для паління з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 637/20 від 20.02.2020 матеріальну шкоду у розмірі 1139,07 грн.

Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України та за даним законом йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі, не відбуте обвинуваченим за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.02.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України і остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.
Докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в судовому засіданні не досліджувались, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений не погодився з даним рішенням суду у зв`язку з його незаконністю.
Посилається на те, що матеріали справи сфабриковані співпрацівниками поліції. 14.02.2020 року взяв у потерпілого пристрій для паління і вийшов на вулицю, де стояли співробітники ВП Амур-Нижньодніпровського району, які і відвезли його до ломбарду, де він повинен був попасти на камеру спостереження, ніби то для того, щоб закласти пристрій до ломбарду.
Вказує, що не мав документів і не міг його закласти. Міста також не знає, а ломбард знаходиться далеко від кафе. Він кульгавий і його легко було б догнати і забрати пристрій для паління.
Стверджує, що з міста події прибули до відділку поліції, де йому видали 500 гривень, тому він підписав підготовлений протокол, після чого його відвезли на вул. Пастера. До суду його привезли ці ж самі працівники поліції, які стояли під дверима суду і контролювали розгляд справи.
У зв`язку з тим, що не скоював злочин, просив скасувати вирок.
Згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду від останнього не надходило. Враховуючи думку учасників судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності потерпілого, відповідно до вимог вказаної норми процесуального закону.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого. Вважала вирок законним та обґрунтованим.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, даних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, прийняття рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються є правом суду першої інстанції, яке може бути використане судом на власний розсуд у разі переконання, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин. Крім того, суд першої інстанції повинен не тільки переконатись в тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також і роз`яснити їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З журналу судового засідання та носія, на якому зафіксовано судове засідання технічними засобами вбачається, що судом першої інстанції під час відкриття судового засідання 19 березня 2020 року (а.с. 82-84) оголошено склад суду, з`ясовано питання відводу, вручено учасникам кримінального провадження пам`ятки про їхні права та обов`язки, а також належним чином роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_6 суть та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, перевірено добровільність позиції останнього, внаслідок чого, з урахуванням думки обвинуваченого та прокурора, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються.

Крім того, вказане підтверджується і заявою обвинуваченого ОСОБА_6 поданою ним в судовому засіданні з якої вбачається, що йому роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки скороченого порядку розгляду справи, і про те, що заходи фізичного і морального впливу до нього не застосовувались, про що свідчить його власноручний запис і підпис про це (а.с. 31).

В мотивувальній частині вироку (а.с. 85) судом першої інстанції було зазначено, що допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті, зокрема щодо часу, місця, способу та інші обставини вчинення злочину, виду та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Видно, що в судовому засіданні було досліджено письмові матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.02.2020 року (а.с. 35), протокол огляду місця події від 14.02.2020 року (а.с. 36-38), протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.02.2020 року та від 21.02.2020 року (а.с. 42-44, 59-61), протокол перегляду відеозапису від 21.02.2020 року за участю ОСОБА_6 (а.с. 69-70), висновок судовотоварознавчої експертизи № 637/20 від 20.02.2020 року (а.с. 51-53). та постанови про визнання речовими доказами (а.с. 72). Наведені докази обгрунтовано не викликали у суду першої інстанції сумнівів в їх об`єктивності і сфабрикованості матеріалів справи.

Таким чином, порушення вимог закону при розгляді в суді першої інстанції справи щодо ОСОБА_6 під час апеляційного перегляду справи, не встановлено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про сфабрикованість матеріалів справи щодо нього, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вирок законним та обґрунтованим, порушення вимог процесуального закону, які б давали підстави для скасування чи зміни судового рішення, колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4