Справа № 362/7160/19
Провадження № 1-кп/362/526/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2020 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області кримінальне провадження № 120 191 101 400 015 13 від 31.10.2019 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сухумі Грузії, грузина, громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 22.05.2018 року вироком Миронівського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено тривалістю 2 роки,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , маючи судимість за вчинення злочину, яка в установленому законом порядку непогашена та не знята, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

30 жовтня 2019 року, приблизно об 11 годині 42 хвилини ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку № 2 по вулиці Ботанічній в селищі Глеваха Васильківського району Київської області, керуючись своїм злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через незамкнені дверцята, викрав із салону автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter» номерний знак НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 34 000 гривень 00 копійок, що належать ОСОБА_6 , після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, звернувши його на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

За згодою всіх учасників судового провадження, у відповідності з нормою ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 , свою винність визнав повністю і по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що в обвинувальному акті все зазначено правильно і відповідає дійсності. Так, він, дійсно, у день, час, та, за обставин, вказаних в обвинуваченні викрав чуже майно.

Потерпілий в судове засідання не прибув; був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку передбаченому статтею 135 КПК України, про причини свого неприбуття суд не повідомив.

Разом з цим, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, прийшов до висновку, що можливо за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, а тому на підставі статті 325 КПК України, вирішив питання про проведення судового розгляду без потерпілого.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого у вчиненому знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні його власними показаннями, які не суперечать обставинам викладеним в обвинувальному акті.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обговорюючи питання про вид і розмір покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений зареєстрований на тимчасово окупованій території України, постійно проживає у місті Каневі Черкаської області, де має посередню характеристику, неодружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення злочину проти власності.

Твердження обвинуваченого про те, що він щиро розкаявся у скоєному, суд оцінює критично, оскільки останній у цьому суд не переконав.

Зокрема, під час розгляду справи, судом не встановлено, що обвинувачений дійсно розкаявся у скоєному та щиро жалкує про вчинене.

Так, суд не переконався у тому, що каяття обвинуваченого ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки і характеризується її щирим осудом.

Оскільки даний злочин було вчинено під час іспитового строку, є очевидним, що обвинувачений лише жалкує з приводу припинення його протиправної діяльності.

Зазначені обставини, на переконання суду об`єктивно свідчать про той факт, що обвинувачений не надав належну оцінку вчиненому ним діянню та своїй суспільно-небезпечній поведінці.

Отже, суд не вбачає будь-яких обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та могли б бути визнані такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України немає.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Також, судом встановлено, що обвинувачений вироком Миронівського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки на підставі ст. 75 УК України з іспитовим строком в 2 роки.

Тобто, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став, належних виводів для себе не зробив і знову, повторно скоїв новий корисливий злочин.

Таким чином, даний злочин був вчинений обвинуваченим в період іспитового строку за вищезгаданим вироком суду, а тому, при обранні міри покарання оювинуваченому, необхідно застосовувати вимоги ч. 1 ст. 71 КК України і призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком, оскільки засуджений після постановлення вироку, до повного відбуття покарання скоїв новий злочин.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, відсутності обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції частини статті КК України, яка передбачає покарання за даний злочини, у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте винним покарання за попереднім вироком суду, як достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Також, суд вважає, що підстав для застосування ст. 75 КК України немає, оскільки ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисного злочину, маючи у встановленому законом порядку не погашену судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та під час іспитового строку повторно вчинив новий, умисний, корисливий злочин, у зв`язку з чим, на думку суду, беручи до уваги обставини справи та особу винного, виправлення засудженого без відбування покарання неможливе.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальних витрат по справі немає.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Майно, що було арештоване за ухвалою слідчого судді з метою збереження речових доказів по справі, слід скасувати.

З метою забезпечення належної поведінки засудженого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 369 371, 373, 374 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миронівського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року і визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі обчислювати з 13 листопада 2019 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної.

Скасувати арешт автомобіля марки «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було накладено ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 13.11.2019 року.

Речові докази:

-компакт-диск CD-R зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції; якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий