В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

їх захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, угоду про визнання винуватості укладену 12 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151 від 24 вересня 2020 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Перечин, Закарпатської області, громадянкою України, без освіти, тимчасово непрацюючою, неодруженою, зареєстрованою та фактично проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, на утриманні якої перебуває восьмеро дітей, а також угоду про визнання винуватості укладену 12 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151 від 24 вересня 2020 року, між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України, уродженкою м. Перечин, Закарпатської області, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , без освіти, ніде не працьючою, неодруженою, раніше не сумої, на утриманні якої перебуває четверо малолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

20 вересня 2020 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, з метою незаконного збагачення, за попередньою змовою та з мовчазної згоди із гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходячись на задньому сидінні приватного таксі, яке знаходилося неподалік АВС «Зіна», що за адресою: Ужгородський район, с. Розівка, вул. Свободи,18, де разом із ними знаходився гр. ОСОБА_7 , із сидіння автомобіля гр. ОСОБА_4 взяла до рук і поклала до кишені власного одягу один мобільний телефон марки «Nokia», моделі «ТА-1206», належний останньому, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №11/685 від 29.09.2020 року становить 2 383 гривні 30 копійок, та передала викрадений мобільний телефон марки «Nokia», моделі «ТА-1206» гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому, 20 вересня 2020 року, приблизно о 02 год. 00 хв., гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спільно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , збули викрадений мобільний телефон марки «Nokia», моделі «ТА-1206» громадянину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за що отримали 1300 гривень, розділили їх та витратили на власні потреби.

Таким чином, умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , громадянину ОСОБА_7 завдано майнової шкоди на суму 2 383 гривні 30 (дві тисячі триста вісімсот три грн.. тридцять коп.) гривні.

За таких обставин, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна

(крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила затвердити угоди про визнання винуватості від 12.10.2020 року та призначити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , міру покарання, визначену в угодах.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого їм злочину визнали повністю, розкаялися у вчиненому та просили затвердити угоди про визнання винуватості, укладені з прокурором.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 просив затвердити угоди про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Однак, подав до суду заяву, в якій просить провести підготовче судове засідання та судовий розгляд без його участі, претензій до обвинувачених не має, просить призначити покарання обвинуваченим на розсуд суду.

Із змісту угод про визнання винуватості вбачається, що прокурор та обвинувачені дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Підозрювані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час досудового розслідування беззастережно визнають свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язуються беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, виконати покарання передбачене угодою. При цьому сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а також призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх захисника адвоката ОСОБА_6 , перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що угоди про визнання винуватості укладені між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000151 від 24 вересня 2020 року підлягають затвердженню.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за ч.2 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб - кваліфіковано вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, оскільки не здійснює відповідно до вимог ст. 94 КПК України оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не встановлено.

В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угод і що угоди про визнання винуватості не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угодах.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , склад кримінального правопорушення, обставини вказують на правильну кваліфікацію діянь за ч.2 ст.185 КК України, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , визнали свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угодах про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за ч.2 ст.185 КК України, є нетяжким злочином.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості вимогам ст.ст.469, 474 КПК України тяжкості, суд враховує, що умови угод про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК

України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угод не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченими взятих на себе зобов`язань за угодами, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ст.65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угоди укладені 12 жовтня 2020 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України, умови угод не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , визнали вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ч.1 ст.65 Кримінального кодексу України, у зв`язку із чим суд вважає, що угоди підлягаютьзатвердженню.

За наведених обставин, угоди належить затвердити, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , визнали узгоджену міру покарання в угодах.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 жовтня 2020 року укладену між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000151 від 24 вересня 2020 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк засудженій обраховувати з моменту оголошення вироку.

На підставі ч. 3 ст. 76 КК України, здійснення нагляду за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 жовтня 2020 року укладену між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000151 від 24 вересня 2020 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, якщо вона протягом

іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк засудженій обраховувати з моменту оголошення вироку.

На підставі ч. 3 ст. 76 КК України, здійснення нагляду за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на користь Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судові витрати за проведену по справі експертизу №11/685 від 29.09.2020 року в сумі по 426,90 (чотириста двадцять шість грн. дев`яносто коп.) грн. з кожної, (одержувач: УК у м. Ужгород 24060300, МФО 899998, код одержувача: 38015610, р/р UA 0007002 в ГУДКСУ в Закарпатській області, призначення: за товарознавчу експертизу).

На підставі ст.100 КПК України, речові докази по справі: мобільний телефон «Nokia», моделі «ТА-1206» повернути власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1