Cправа № 700/784/20
Провадження № 1-кп/700/123/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2020 р. смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 1-кп/700/123/20 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Будище, Лисянського району,Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, вищою освітою, на утриманні має малолітню дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121Кримінального кодексу України,
УСТАНОВИВ :
Із Звенигородської місцевої прокуратури до Лисянського районного суду Черкаської області надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про застосування запобідного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , клопотання мотивує тим, що 24 липня 2020 року у період часу з 06 години 30 хвилин до 07 години 00 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та зайшовши в будинок АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин з ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, не переслідуючи за мету заподіяти йому смерть, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс кулаками обох рук близько 5-6 ударів у голову ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим спричинив йому згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-9-02/128 від 24.07.2020 року тілесні ушкодження, а саме закрита черепно-мозкова травма у вигляді: здавлення головного мозку, травматичний субдуральний крововилив, розміщення стінок правого бокового шлуночка мозку, крововилив в м`які покрови обличчя яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та відповідно до висновку експерта № 05-9-02/128-16 від 15.09.2020 між закритою черепно-мозковою травмою виявленою на тілі ОСОБА_9 та причиною смерті є прямий причинний зв`язок.

Своїми умисними діями, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

ОСОБА_7 25.07.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Слідчим суддею Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_10 27.07.2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 , 1990 року народження, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 23.09.2020.

Виконувачем обов`язків керівника Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 16.09.2020 року продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 25.10.2020 року.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 22.09.2020 року підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до 25.10.2020 року.

Вина ОСОБА_12 в інкримінованому йому злочині підтверджується зібраними доказами по справі, а саме: даними протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 від 24.07.2020; даними протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 від 24.07.2020; даними виписки з амбулаторної карти від 24.07.2020 № 60 на ОСОБА_7 ; даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_7 від 24.07.2020; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 25.07.2020; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 25.07.2020; даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_4 від 25.07.2020; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 25.07.2020; даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 25.07.2020; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 25.07.2020; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 25.07.2020; даними висновку експерта №05-1- 08/288 від 12.08.2020; даними висновку експерта №05-1-09/413 від 11.08.2020; даними висновку експерта № 05-1-08/292 від 28.08.2020; даними постанови про визнання предметів речовими доказами від 09.09.2020 та іншими матеріалами провадження.

До кримінального провадження 31.07.2020 року отримано та долучено матеріали згідно з якими встановлено, що ОСОБА_7 28.07.2020 та 30.07.2020 порушив вимоги ухвали слідчого судді Лисянського районного суду Черкаської області, а саме залишив житло за адресою: АДРЕСА_2 , дані події підтверджуються поясненнями: ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та рапортами: начальника СП Лисянського відділення поліції Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_20 від 31.07.2020 року та ст. інспектора-чергового СРПП № 2 Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_21 .

До кримінального провадження 07.08.2020 року отримано та долучено матеріали згідно з якими встановлено, що ОСОБА_7 07.08.2020 року порушив вимоги ухвали слідчого судді Лисянського районного суду Черкаської області, а саме залишив житло за адресою: АДРЕСА_2 , дані події підтверджуються поясненням ОСОБА_22 від 07.08.2020 року, рапортами: поліцейського СРПП № 2 Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_23 , ДОП СП Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_24 , ст. інспектора - чергового СРПП № 1 Лисянського ВП Звенигродського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_25 .

У клопотанні прокурор вказав на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають йому достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування, будь-яким чином перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, мотивуючи це тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а враховуючи дані про його особу, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Обвинувачений та його захисник заперечували щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту вказуючи на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, визначених законом для обрання найсуворішого запобіжного заходу, жодних перешкод для слідства обвинувачений не вчиняв, активно сприяв розкриттю злочину, вину визнає.
Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд дійшов наступного.
При розгляді питання про необхідність обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру. Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
У судовому засіданні встановлено, що обвинвачений має постійне місце проживання АДРЕСА_2 та зареєстрований за цією адресою, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався. Крім того, строк дії ухвали Лисянського районного суду Черкаської області від 22.09.2020 року №700/548/20 (провадження №1-кс/700/228/20) про застосування запобіжного заходу закінчився 25.10.2020 року.
Згідно вимог статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.
Виходячи зі змісту вказаних норм закону, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Висновки слідчого та прокурора у клопотанні щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану), поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), способу життя взагалі, способу самозабезпечення.
Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.
Проте, вказані вимоги закону залишилися поза увагою прокурора.
Як зазначив у судовому засіданні прокурор, у даному кримінальному провадженні наявні ризики того, що ОСОБА_7 може: вчинити інший злочин; незаконно впливати на свідків; ухилятися від органу досудового розслідування та суду, і цим ризикам, на переконання слідчого і прокурора, не зможуть запобігти більш м`які запобіжні заходи.
Разом з тим, такі висновки належним чином не обґрунтовані, а тому суд не може у повному обсязі з ними погодитися.
Так, наявність ризику, що обвинувачений може впливати на свідків у кримінальному провадженні завжди повинна бути підтверджена даними, що чітко вказують на психологічний чи то фізичний тиск і джерело такого доказу повинно бути безумовним. Це випливає з висновку, який міститься у рішенні «Москаленко проти України», в якому Європейський суд з прав людини вказав, що ризик того, що заявник примушуватиме свідків, потерпілих давати неправдиві показання, має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних.
Твердження ж у клопотанні щодо можливого впливу обвинуваченого на свідків у даному кримінальному провадженні жодним чином не вмотивовані.
Не є вмотивованими посилання прокурора на те, що у кримінальному провадженні існує ризик можливого ухилення обвинувачено від слідства та суду, якому не зможе запобігти жодний запобіжний захід, крім як тримання під вартою.
При цьому суд бере до уваги те, що ознаками наявності такого ризику можуть бути: неявка за викликами до органів досудового розслідування; відсутність постійного місця проживання; висловлювання самого обвинуваченого про намір втечі; факти втечі від органів досудового розслідування та суду в минулому у справах про раніше вчинені злочини тощо.
В свою чергу під час судового засідання прокурором не було наведено даних, які б свідчили про існування таких обставин.
Крім того, при оцінці критеріїв ризику втечі, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, які встановлені матеріалами справи, а саме те, що обвинувачений має постійне місце проживання у місці здійснення досудового розслідування, даних про негативну характеристику не має. Таким чином, ризик ухилення обвинуваченого від слідства та суду є недоведеним.
Тяжкість злочину, на яку посилається прокурор, не є достатньою підставою, яка б свідчила про наміри обвинуваченого ухилитися від слідства та суду і давала б підстави вважати наявними виключні підстави для обмеження свободи обвинуваченого, оскільки ступінь ризиків має оцінюватися в сукупності з іншими конкретними, необхідними, підтвердженими даними про спроби обвинувченого вчиняти дії, спрямовані на протидію досудовому розслідуванню.
Таких даних у судовому засіданні не встановлено, прокурором не наведено.
Викладені обставини в повному обсязі свідчать про те, що у цьому кримінальному провадженні застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, а саме: домашнього арешту, буде достатнім, оскільки наведені обставини не дозволяють стверджувати про наявність у поведінці і особі обвинуваченого того рівня суспільної небезпеки, який би виправдовував його тримання під вартою.
Крім того, слід врахувати п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України») згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Доводи, які зазначені в клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування обвинуваченого від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.
Відповідно до частини 4 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу обвинуваченого, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Водночас, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд, з метою забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, дійшов висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у цілодобового домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід на думку суду, зможе запобігти ризикам передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, та забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 372, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця с. Будище, Лисянського району,Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 до 06.02.2021 року включно такі обов`язки:
- заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу прокурора та суду;
- прибувати за кожною вимогою прокурора та суду;
- утримуватись від спілкування із потерпілою та свідками по справі;
- надати можливість працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 з`являтися в житло з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Строк дії ухвали до 06 лютого 2021 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених, згідно ухвали суду, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1