Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/327/20
Провадження № 1-кп/499/14/21
В И Р О К

Іменем України

20 січня 2021 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі також потерпілі), обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт кримінального провадження № 00000032 щодо обвинувачення ОСОБА_6 (далі - також обвинувачений, особа), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Благоєве, Іванівського району, Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого у будинку АДРЕСА_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі також КК),

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та стаття (частини статті) КК, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа таке.
07 лютого 2020 року, у період часу з 22 години 30 хвилин по 22 годину 50 хвилинобвинувачений, перебуваючи на АДРЕСА_1 (далі також будинок), у ході сварки, на ґрунті виниклих неприязних відносин, діючи з метою направленою на завдання тілесних ушкоджень, умисно, почергово:
-схопив потерпілу ОСОБА_4 руками за праву руку та праве плече, та шляхом стискання пальців рук здавив м`які тканини її плеча, й надалі наніс їй два удари правою ногою в ліву частину пахової області живота, в наслідок чого потерпілій спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця лівої пахової області живота і синців правого плеча, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в ніс, й надалі один удар правою ногою в праве стегно, в наслідок чого потерпілому спричинено тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя та правого стегна, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відносяться до легких тілесних ушкоджень;
За таких фактичних обставин особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК умисне легке тілесне ушкодження.
2.Учасники судового провадження висловили таке.
Обвинувачений в скоєному діянні визнав себе винним повністю, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, мотив і спосіб вчинення інкримінованих діянь, а також додатково показав, що вчинене відбулося із-за конфлікту, розкаюється у вчиненому.

Потерпілі, у ході судового розгляду, кожен окремо, просили визнати обвинуваченого винним, та призначити йому покарання на розсуд суду.

Представник органу з питань пробації, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання не прибув, направивши до суду досудову доповідь щодо обвинуваченого, що за правилами частини 3 статті 327 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) не перешкоджає судовому розгляду.
3.Докази на підтвердження встановлених судом обставин такі.
За відсутності заперечень учасників судового провадження, добровільності їх позиції,сумнівів у правдивості свідчень обвинуваченого, суд, у порядку встановленому статтею 349 КПК, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням, що характеризують його особу документів, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються й правильно розуміються.

Обвинувачений повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Під час допиту обвинувачений детально розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення та щиро розкаявся у скоєному, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, місця, часу, мотиву, мети і способу вчинення кримінального правопорушення.
4.Мотиви призначення покарання та обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання такі.
Сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього кодексу, за кожен з яких її не було засуджено ( частина 1 статті 33 КК).

У пунктах 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» суд роз`яснив, якщо злочини, які утворюють повторність відповідають одному і тому ж складу злочину (наприклад крадіжки, поєднані з проникненням в житло), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального кодексу України. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатися в процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів. Згідно з частиною першою статті 33 КК сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден із яких її не було засуджено.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 суд звернув увагу судів на те, що передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Отже, сукупність злочинів відсутня, оскільки обвинуваченому інкриміновано вчинення злочинів, передбачених однією і тією ж частиною КК, що не дозволяє двічі призначати покарання за аналогічною частиною та статтею КК.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений, 07 лютого 2020 року, у період часу з 22 години 30 хвилин по 22 годину 50 хвилин, перебуваючи біля будинку, умисно, наніс потерпілим тілесні ушкодження, тому такі дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому, покарання суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставини, що пом`якшує покарання, а також вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння в якості обставини обтяжуючої його провину.
Суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, за якою орган пробації вважає, що ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні, а виправлення обвинуваченого можливе без застосування покарань, пов`язаних з ізоляцією від суспільства (далі - доповідь, а.с. 48-50).
Призначаючи обвинуваченому покарання, з урахуванням викладених вище обставин, даних про обвинуваченого як про особу, яка має постійне місце проживання, негативно характеризується за місцем проживання, не працюючого, враховуючи положення статті 65 КК про те, що особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень, а також те, що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім, суд, вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, не знайшовши підстав для призначення йому іншого більш суворого виду покарання, передбаченого в альтернативній санкції статті, обвинуваченому слід призначити покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією частини 1 статті 125 КК.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку такі.
Цивільний позов по справі не пред`явлений.
Сторони клопотань в порядку визначеному частиною 5, 9 статті 100 КПК не заявляли, тому питання про долю речових доказів судом не вирішувалось, оскільки речові докази суду надані не були.
Суд не здійснює, у порядку передбаченому статтями 124-126 КПК, розподіл процесуальних витрат за відсутності їх документального підтвердження.
Стороною обвинувачення клопотання про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого не заявлялися.

Керуючись статтями 369-371, 373-374КПК, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, призначивши йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду, через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1