СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6387/20
пр. № 1-кп/759/962/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0005755 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11.08.2019 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 28.05.2019 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 року в позбавленні волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 06.08.2019 року в денний час доби за попередньою усною домовленістю з потерпілою ОСОБА_5 , про здачу її золотої каблучки до ломбарду з метою обміну її на грошові кошти, пообіцяв повернути грошові кошти, які він отримає в ломбарді за каблучку в повному обсязі. Однак фактично не збирався виконувати взяті на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів за золоту каблучку потерпілій.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік станції метрополітену «Академмістечко», що у м. Київ, зайшов до ломбарду «Комод», який розташований за адресою: м. Київ, пр.-т. Ак. Палладіна, 13/1, здійснив обмін золотої каблучки вагою приблизно 3 грами на грошові кошти, в сумі 1767 гривень, та вийшовши із зали ломбарду із отриманими грошовими коштами розпорядився ними на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України за наведених вище обставин не визнав та пояснив, що в серпні місяці 2019 року він у потерпілої просив кошти в борг, та вона йому дала каблучку щоб він здав її до ломбарду. Між ними також була домовленість, що він принесе з тих коштів потерпілій пляшку та їжу, проте він цього не зробив того дня, та потерпіла написала на нього заяву. Каблучку він здав до ломбарду біля ст. м. «Академмістечко», після чого її не викупив назад. Він хотів віддавати потерпілій кошти частково, вона просила з нього 5000 гривень. Коштів він потерпілій жодних не повернув, оскільки вона відмовлялася їх брати. До вказаних подій між ними були хороші відносини, він допомагав їй по господарству.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому обвинуваченні не визнав, однак вина останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України повністю підтверджується показаннями потерпілої, а також зібраними в ході досудового розслідування та ретельно перевіреними і дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка під час судового провадження дала суду показання про те, що до вказаних подій в неї з обвинуваченим були нормальні стосунки, він на її прохання завжди ходив до магазину, допомагав по господарству Так, 06.08.2019 року вона попросила обвинуваченого здати її золоту каблучку 585 проби, до ломбарду, та придбати їй продукти, що він вже раніше робив. Обвинувачений взяв каблучку, проте ні гроші, ні продукти їй не приніс. 10.08.2019 року, в суботу, вона звернулася до поліції, де написала заяву на обвинуваченого. Шкода завдана злочином їй не відшкодована.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2020 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_6 на фото №1, на якому зображений ОСОБА_3 , впізнав чоловіка, який 06.08.2019 року здав каблучку до ломбарду;

-товарним чеком ТОВ «Комісіонер» № 2426 від 22.11.2005 року, відповідно до якого вартість каблучки, вагою 3,17 г, складає 224,11 гривень;

-договором № 11294 від 06.08.2019 року, укладеним між ПТ «Ломбард «Комод» та ОСОБА_3 , відповідно до якого предметом договору була каблучка, за яку ОСОБА_3 отримав 1570 гривень;

Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена, а кваліфікація його дій за ч.2 ст. 190 КК України вірна, оскільки він повторно заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України на даний час відноситься до категорії нетяжких злочинів, обставини скоєння злочину, враховує особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вчинив злочин в період відбування покарання з випробуванням, міцність його соціальних зв`язків. Крім того, суд враховує стан здоров`я обвинуваченого, який має третю групу інвалідності загального захворювання, та є ВІЛ інфікованим. Згідно ст.ст. 66,67 КК України, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати міру покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому суд враховує і те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 1 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, які в даному випадку, посилює кримінальну відповідальність обвинуваченого.

З огляду на викладені обставини, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 5 КК України, вважаю, що в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки він пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу, при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає та виконується самостійно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Згідно з ст.71, ч.3 ст.72 КК України покарання призначене вироком Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2019 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавленні волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 3 роки - виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1