єдиний унікальний номер справи 546/855/20
номер провадження 1-кп/546/98/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка кримінальне провадження № 0000161, відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 28 травня 2020 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Олексіївка Олексіївського району Цілиноградської області Республіки Казахстан, громадянина України, вдівця, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: с. Пустовари Решетилівського району Полтавської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, не інваліда, учасником бойових дій не являється, не є потерпілим від аварії на ЧАЕС, в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

27 травня 2020 року, близько 18 годин 20 хвилин, ОСОБА_5 прийшов у домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яким користується ОСОБА_4 , щоб попросити в неї грошей. У подальшому ОСОБА_5 , через незамкнуті двері, зайшов до приміщення будинку, щоб знайти господарів та продовжував їх звати. У цей час, перебуваючи у будинку, на кріслі у кухні, помітив мобільний телефон, який вирішив викрасти.

Того ж дня, близько 18 годин 20 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у вказаному домоволодінні, переслідуючи корисливий мотив, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за відсутності сторонніх осіб, таємно викрав мобільний телефон «HUAWEI Y5» model: DRA-L21 у корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , із картою пам`яті на 8 GB та стартовим пакетом мобільного оператора «ВФ Україна» і «Київстар», на рахунку яких грошових коштів не було, що належить ОСОБА_4 , після чого покинув вказане домоволодіння разом з вказаним мобільним телефоном, а в подальшому намагався його продати, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1281 вартість мобільного телефону «HUAWEI Y5» model: DRA-L21 становить 1500,00 грн., згідно довідки ФОП « ОСОБА_7 » вартість карти пам`яті на 8 GB становить 110 грн., вартість стартового пакета мобільного оператора «ВФ Україна» становить 25,00 грн., вартість стартового пакета мобільного оператора «Київстар» становить 75 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми протиправними діями потерпілій ОСОБА_4 заподіяв матеріальні збитки на загальну суму 1710,00 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

15 жовтня 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про примирення. Зі змісту угоди про примирення вбачається, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України. Завдані матеріальні збитки відшкодовані шляхом повернення викраденого майна. Сторони узгодили міру покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт. Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди роз`яснені.

У підготовче судове засіданні з`явилися прокурор, потерпілий та обвинувачений.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що добровільно уклала угоду про примирення з обвинувачем, матеріальні збитки їй відшкодовані у повному обсязі, мобільний телефон їй повернуто, будь-яких претензій щодо відшкодування матеріальної чи моральної шкоди до обвинуваченого немає. Просила суд затвердити угоду про примирення, призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. Зазначила, що наслідки укладення угоди їй зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що в повному обсязі беззастережно визнає свою провину у вчиненні даного кримінального проступку, підтверджує обставини його вчинення в обсязі визначеному обвинувальним актом та угодою. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену нею міру покарання. Зазначив, що наслідки укладення угоди та її невиконання йому зрозумілі.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення, зазначив, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Підстави для відмови у затвердження даної угоди відсутні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши обвинуваченого, потерпілу, думку прокурора та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинувачення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинувачем може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення - проступку. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 100 годин громадських робіт.

Кримінальним проступком потерпілій ОСОБА_4 завдано матеріальні збитки на загальну суму 1710 гривень, які відшкодовано у повному обсязі. Під час досудового розслідування потерпілою цивільний позов не заявлено, жодних претензій до обвинуваченого не має, а обвинувачений ОСОБА_5 не несе перед потерпілим зобов`язань щодо іншого відшкодування заподіяної матеріальної чи моральної шкоди.

Судом з`ясовано, що обвинувачений, потерпіла цілком розуміють права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосуванням насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про примирення не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, вдівець, має на утриманні неповнолітню дитину, свою вину в скоєнні кримінального проступку визнав повністю, щиро розкаявся, завдані збитки відшкодовані.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття у вчиненні злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі постанови про призначення судової товарознавчої експертизи від 01.06.2020 експертом Полтавського НДЕКЦ МВС України проведено експертизу та надано висновок експерта № 1281 від 02.06.2020. Витрати на проведення експертизи становлять 653,80 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Постановою слідчого СВ Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 28 травня 2020 року у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами: мобільний телефон «HUAWEI Y5» model: DRA-L21 у корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , разом із картою пам`яті на 8 GB та стартовими пакетами мобільних операторів «ВФ Україна» та «Київстар».

Згідно з розпискою від 04.06.2020 даний речовий доказ передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 .

Долю речових доказів слід визначити відповідно до ст. 100 КПК України, повернувши власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 373-376, 394-395, 468, 469, 471, 474-475 КПК України, суд
у х в а л и в :

Угоду про примирення від 15 жовтня 2020 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 653,80 грн (шістсот п`ятдесят три гривні 80 копійок).

Речові докази по справі:

- мобільний телефон «HUAWEI Y5» model: DRA-L21 у корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , разом із картою пам`яті на 8 GB та стартовими пакетами мобільних операторів «ВФ Україна» та «Київстар» повернути власнику ОСОБА_4 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1