Провадження № 11-кп/4820/377/20
Справа № 673/2126/18 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 рокуКолегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 12.10.2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченого за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_7 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого без оформлення трудових відносин, неодруженого, не маючого утриманців, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.125 КК України та ч.1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки.
Згідно ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 2860 грн.
Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

За вироком місцевого суду, 31.03.2018 року близько 21 год. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку культури, що по вул. Миру, 10, с. Богданівці Деражнянського району, Хмельницької області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, здійснив два постріли із коротко ствольного гладкоствольного самозарядного пістолета, виготовленого шляхом переробки, саморобним способом (видалення заглушки) сигнального пістолета марки «ZORAKI-MOD 914-S»№ НОМЕР_1 , калібру 9 mm Р.А.К. спорядженого патронами несмертельної (травматичної) дії калібру 9 mm, в область передньої черевної стінки та лівого передпліччя ОСОБА_9 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді рани м`яких тканин передньої черевної стінки та рани лівого передпліччя, що загоїлися з утворенням рубців м`яких тканин передньої поверхні лівої половини черевної стінки та заднє-зовнішньої поверхні верхньої третини передпліччя лівої верхньої кінцівки і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.
Вищевказаними умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.
Крім того, ОСОБА_7 , не маючи відповідного дозволу на вогнепальну зброю, всупереч вимогам Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622, у період часу з лютого 2017 року по 31 березня 2018 року, перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , виявив та зберігав короткоствольний гладкоствольний самозярядний пістолет, виготовлений шляхом переробки, саморобним способом (видалення заглушки), сигнального пістолета ZORAKI-MOD 914-S» № НОМЕР_1 , калібру 9mm Р.А.К. споряджений патронами несмертельної (травматичної) дії калібру 9 mm.
В подальшому, 31.03.2018 року близько 21 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку культури по вул. Миру, 10, у с. Богданівці Деражнянського району Хмельницької області, зберігаючи при собі вказану вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу, здійснив із неї два постріли в область черевної стінки та лівого передпліччя ОСОБА_9 , чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження.
Далі, ОСОБА_7 , діючи умисно, не маючи передбаченого законом дозволу, незаконно перевіз зазначену вогнепальну зброю до місця свого проживання, що по АДРЕСА_1 , де в порушення вимог вищевказаного нормативно-правового акта, зберігав до 13.06.2018 року, до виявлення та вилучення під час проведення обшуку працівниками Деражнянського ВП ЛВП ГУНП в Хмельницькій області.
Вищевказаними умисними діями, які виразились у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України.
Не погоджуючись з вироком місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочинів, передбачений ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України. Вказує, що до даного часу пістолетом ніколи не користувався, він належав його вітчиму, який помер, а перед смертю повідомив йому, що він стартовий та пошкоджений. У бік ОСОБА_9 він не стріляв, спричинити йому тілесних ушкоджень не міг фізично і наміру не мав, і не міг здогадатись що стартовим пістолетом «Zoraki Mod S 9 mm» можна спричинити тілесні ушкодження, і що він перероблений (витягнута перегородка). Зазначає, що в армії службу не проходив, зброю не вивчав, і навиків користуватися нею не мав та не має, конструкцію пістолетів, у тому числі і вищевказаного, не знає та не вивчав, будь-які зміни у пістолеті не проводив, про них дізнався тільки під час досудового слідства. Стверджує, що в ході досудового розслідування, зі сторони правоохоронних органів було порушено його Конституційне право на захист, яке полягало у погрозах взяття його під варту, в разі якщо він не підпише документи, які нададуть йому на підпис без отримання їх копій, його було позбавлено права надавати показання по суті підозри та докази невинуватості, а також заявляти відповідні клопотання. Вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на недопустимих доказах, а також не спростовують доводів сторони захисту, щодо його невинуватості у вчиненні злочинів. Посилається на те, що судом не було встановлено точного часу вчинення злочину та у вироку не зазначено, що ОСОБА_9 визнав грабіж, а також те, що останній, в стані алкогольного сп`яніння, наніс удар в обличчя ОСОБА_10 та забрав у нього мобільний телефон і не повернув його. Неправдиво вказані показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , а також ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Безпідставно взято, в якості доказу вчинення ним злочину, рапорт старшого інспектора ОСОБА_17 від 31.03.2018 року, з якого слідує, що тілесні ушкодження спричиненні іншій особі, і злочин вчинений відносно ОСОБА_9 , це підтверджує той факт, що злочин відносно ОСОБА_9 , спричинення легких тілесних ушкоджень, було вчинено в іншому місці та іншою особою, а не ним, а відтак вважає його недопустимим доказом. Крім того, вважає неналежними та недопустимими доказами:
- витяг з ЄРДР № 000078 від 01.04.2018 року за ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки злочин вчинено відносно сторонньої особи ОСОБА_9 . Окрім цього, дані до ЄРДР внесено лише 16.06.2018 року заступником начальника слідчого відділу ОСОБА_18 , витяг з ЄРДР від 01.04.2018 року № 000078 за ч. 4 ст. 296 Кк України відсутній, всі слідчі дії проведено без внесення даних про вчинення злочину в ЄРДР, і з ним не було ознайомлено сторону захисту;
-витяг з ЄРДР № 0000269 від 12.10.2018 року за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки злочин вчинено відносно іншої особи ОСОБА_9 ;
-висновок судово-медичної експертизи № 724 від 31.03.2018 року, так як у вироку вказано, що враховано копію травм карти № 301 від 31.03.2018 року, але даного документу немає у справі. Крім того, при її проведені допущено низку порушень, а саме: слідчий звернувся із клопотанням про призначення судово-медичної експертизи до Деражнянського районного суду, а ухвалу від 02.08.2018 року про її призначення надав Хмельницький міськрайонний суд, в порушення територіальної підсудності. Крім того, слідчий не отримав дозвіл з суду про допуск до медичних документів ОСОБА_9 , звернувся до головного лікаря Хмельницької міської лікарні, не оформивши відповідним процесуальним рішенням, отримав копію травм картки № 301 та надав її для проведення експертизи; в порушення вимог слідчим направлено для проведення експертизи копію ухвали суду, а не другий її екземпляр; не надано даних напрямку спричинення тілесних ушкоджень, їх розмір та точне розміщення; заключення експертизи вказує, що ушкодження було отримано не гумовими кулями, і не ОСОБА_7 ; слідчий поставив загальні питання при дослідженні тілесних ушкоджень, а судом не прийнято до уваги розмір тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 . 1.7*0.9 см та в діаметрі 1,3 см, тобто це рани вже зажили, при пошкодженні рани були понад 2 см, проте це протиріччя усунено не було.
-протокол огляду місця події та таблиця ілюстрацій від 01.04.2018 року, а саме: у протоколі не вказано місця його складання; не вказано чи проводився ОМП до внесення даних про кримінальне правопорушення до ЄРДР; відсутні дані про роз`яснення понятим їх права та їх підписи з цього приводу; не вказано точне місце знаходження ділянки дороги яку оглядав слідчий, її розмір, покриття, наявність сторонніх предметів, огорожі, шляхи підходу та відходу, розміри будівель будинку культури та сільської ради, місце знаходження гільзи від патрона, її точний опис, індивідуальні ознаки, навиніть подряпин; в супереч вимогам КПК України зроблено висновок, без висновку експерта, що гільза від травматичної зброї; слідчим не вказано за допомогою яких технічних засобів ним здійснювалось вимірювання, і не вказано осіб, які проводили виміри; не вказано якою печаткою слідчий опечатав сейфи пакети.
-протокол обшуку від 13.06.2018 року, а саме: порушено територіальну підсудність, так як дозвіл на його проведення за адресою АДРЕСА_2 , та по АДРЕСА_3 , було надано Летичівським районним судом; обшук було проведено без участі власників помешкання ОСОБА_19 , ОСОБА_20 чи ОСОБА_7 , в присутності ОСОБА_21 , яка жодного відношення до житла немає; у протоколі відсутні дані про роз`яснення права ОСОБА_21 та ОСОБА_19 на правову допомогу, що підтверджується відеозаписом; обшук проводився оперативними працівниками, без надання відповідного доручення на право його проведення; не вказано відомості про всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії; слідчий не ознайомив з протоколом обшуку ОСОБА_21 на не надав їй протокол для підпису; перший екземпляр протоколу містить недостовірні дані,- не вірно вказаний час проведення обшуку « в період з 9.45 год. до 10.59 год., 12.12 год. до 12.24 год.», а в наданому другому екземплярі вказано «10 год. 24 хв. до 12 год. 24 хв.», дописано до раніше складеного протоколу неправдиві дані «записано на карту пам`яті MICRO CD об`ємом 16 Gb № 97190-Eoi.AooLF» « ОСОБА_21 та її підпис» « ОСОБА_22 та його підпис» « ОСОБА_23 та його підпис» « ОСОБА_24 та його підпис», проте такі дані відсутні у другому екземплярі протоколу обшуку.
- Протоколо огляду пістолета «ZORAKI MOD S 9 mm» № НОМЕР_1 , оскільки у вироку не зазначено, що у стволі пістолета відсутній запах пороху від стрільби ним, у 2-х гільз відсутній запах пороху від пострілів патронів травматичної зброї.
-висновок судової експертизи зброї № 3.1/3.2-0107:18 від 24.07.2018 року, оскільки було порушено територіальну підсудність, так як слідчий звернувся з клопотанням про призначення експертизи до Деражнянського районного суду, а ухвалу від 19.06.2018 року надав Старокостянтинівський районний суд; з місця пригоди вилучено 3-и гільзи, а на експертизу надано лише 2-і; конструкція пістолета «ZORAKI MOD S 9 mm» № НОМЕР_1 складається з 7 основних частин і вони відповідають по будові вогнепальній зброю, при цьому приховав, що конструкція пістолета «ZORAKI MOD S 9 mm» № НОМЕР_1 прослаблена тобто виконана з цинкового сплаву і з даного пістолету не посиливши ствол та інші механізми стріляти з бойовий припасів не можливо це підтверджено, що метал пістолета не притягується до магніту стор. 7 експертизи;внутрішній діаметр каналу ствола «ZORAKI MOD S 9 mm» № НОМЕР_1 на відстані 33 мм становить 6.5 мм.(звуження ствола-це ще одна перепона, щоб не стріляти гумовими чи бойовими кулями), внутрішній діаметр каналу ствола зі сторони казенного зрізу 9.7 мм. тобто куля діаметром 9 мм не могла бути вистріляна з даного пістолету стор. 7 експертизи;в стволі пістолета «ZORAKI MOD S 9 mm» № НОМЕР_1 наявний у верхній частині отвір розміром 4.5 мм для відводу газів, щоб не розірвало ствол при стрільбі стартовим патроном, а у разі руху кулі 9 мм по стволу 6.5 мм вона б застряла у стволі тому, що газ би вийшов у даний отвір стор.7 експертизи;що можуть використовуватись при постріли снаряди до 6.6 мм, а у нас куля розміром 9 мм, це вказує, що не можливо було здійснити з даного пістолету кулею калібру 9 мм.;що експериментальний постріл проводився, роздільним способом, за допомогою шумового патрону, який вставили в патроник, та кулі зі сплаву свинцю 6.8мм. масою 1.8г. та 6.3 мм. масою 1.8 г., яку ставили зі сторони дульного зрізу в канал стволу та проводили три постріли у дошку товщиною 25 мм і куля проводжувалась на глибину середньо арифметичне 24 мм і при цьому було зроблено висновок, що дріб занурилась на глибину більш як 1.5 свого діаметру і тому це є вогнепальною зброєю; постріл повинно було проводити пострілом травмуючою гумовою кулею 9 калібру і чи увійшла б вона у дерев`яну дошку, але це проведено не було стор. 10 експертизи; при огляді гільз, які начебто вилучені при ОМП, діаметр в середній частині становить 9.5 мм, тобто на 0.5 мм. більше чим внутрішній розмір каналу ствола, при таких даних патрон з гумовою кулею не міг увійти у патронник пістолету, а діаметр у кільцевій проточці 8.1 мм. тобто куля гумова була розміром 9 мм на 2.2 мм більше чим внутрішній діаметр ствола; надані на експертизу гільзи калібру 9 мм Р.А. були стріляні із пістолета, що наданий на експертизу, проте експерт не перевірив чи був постріл з гумовим зарядом чи тільки гільзою, та специфічний запах пороху та гуми, специфічні для пострілі при даних патронах; експертом не описано склад патрона з гумовою кулею, який розмір кулі, її склад - чи є свинцевий заряд у середі; невідомо, яким чином вище вказаний висновок опинився у матеріалах справи, даний висновок в порушення діючого законодавства України не був зареєстрований у канцелярії Деражнянського ВП ГУНП в Хмельницькій області, не розписаний начальними слідчому ОСОБА_25 тощо.
Уважає, що докази які містяться в матеріалах кримінального провадження були досліджені поверхнево і не в повному об`ємі, під час судового розгляду, на які посилається у своєму вироку суд першої інстанції, і у їх сукупності свідчать, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у скоєнні ним злочинів, передбачених ч.2.ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України та визнання його винним, є недоведеним, так як стороною обвинувачення не надано достатніх і необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили б про його вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч. 1 ст. 263 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Доводи апелянта про його невинуватість, за епізодом спричинення потерпілому ОСОБА_9 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є безпідставними та підтверджуються наступними доказами.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні вказаних злочинів, в суді першої інстанції, не визнав та показав, що дійсно 31.03.2018 року, спільно з ОСОБА_11 приїхали в особистих справах у с. Богданівці Деражнянського району Хмельницької області, де зі слів ОСОБА_10 дізнався, що ОСОБА_9 безпідставно забрав у нього мобільний телефон. З цією метою вони поїхали до сільського будинку культури, де перебував ОСОБА_9 . ОСОБА_10 покликав ОСОБА_9 і коли той вийшов, то почав висловлюватись у їх адресу нецензурною лайкою, підійшовши, наніс один удар кулаком руки в область обличчя ОСОБА_11 та один удар в область його щелепи, від чого він впав та втратив свідомість. Помітив як потерпілий підіймає із землі каміння і кидає в його сторону, злякавшись, вирішив продемонструвати пістолет, який перебував у нього в наплічній сумці. Дістаючи пістолет випадково здійснив один постріл, проте потерпілий не зупинявся, здійснив ще два постріли у повітря, жоден із пострілів не був направлений в сторону ОСОБА_9 . Після цього втік з місця події та спільно з ОСОБА_11 повернулися до м.Хмельницького. При цьому вказував, що потерпілий отримав вогнепальні поранення у смт. Лозове, а він жодних дій направлених на їх заподіяння не вчиняв, оскільки постріли здійснював вгору. Пістолет йому дістався після смерті вітчима, був у непридатному стані, відніс його у ремонт та 31.03.2018 року, що пістолет є вогнепальною зброєю та містить патрони станом на 31.03.2018 року не знав. Ремонт здійснював з наміром постріляти, проте після ремонту справність означеного пістолету не перевіряв.
За показаннями потерпілого ОСОБА_9 , у зазначений день, мав конфлікт із ОСОБА_10 , після чого забрав у нього мобільний телефон та пішов до клубу, через деякий час хтось із присутніх попросив його вийти з приміщення. Коли вийшов, то помітив ОСОБА_7 , який наказав підійти та повернути ОСОБА_10 телефон. Наближаючись до вказаних осіб помітив як обвинувачений витягнув руку, в якій знаходився пістолет та направив в область його голови. Злякавшись, підняв ліву руку та, в такий спосіб, прикрив голову, після чого, почувши постріл, відчув як куля влучила йому в ліве передпліччя. ОСОБА_7 , маючи намір залишити місце події, здійснив другий постріл, яким влучив йому в область живота, ближче до сонячного сплетіння. Після слів ОСОБА_7 «валимо», обоє хлопців почали втікати, а він, зігнувшись від болі, підняв каміння та кидав їм у слід по ногах, проте не влучив. Після отримання тілесних ушкоджень, одразу зателефонував сестрі, яка відвезла його до травмпункту м. Хмельницького і туди ж приїхала поліція.
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_11 , вінспільно із ОСОБА_7 прибув у с. Богданівці Деражнянського району, де біля будинку культури намагалися повернути ОСОБА_10 мобільний телефон, який незаконно вибув із його володіння внаслідок неправомірних дій ОСОБА_9 . З цією метою, хтось із місцевих жителів покликав ОСОБА_9 , який на той час перебував у приміщенні клубу. Останній, вибігши з приміщення, наблизився до них та несподівано наніс йому удар кулаком руки в область носа від чого почалася кровотеча. При цьому, бачив як потерпілий штовхнув ОСОБА_7 , від чого той упав. В подальшому помітив як потерпілий підіймає із землі каміння та кидає в його сторону та вирішив втікати. Бачив як ОСОБА_7 підіймався з землі. Відбігши на певну відстань, яка перешкоджала спостерігати за подіями що відбувалися, почув два вихлопи, схожі на постріли. Після цього його наздогнав ОСОБА_7 та вони вдвох, на автомобілі останнього, залишили с. Богданівці Деражнянського району. Про те, що у ОСОБА_7 був пістолет за допомогою якого він того вечора здійснював постріли не було відомо. Зауважив, що після нанесення йому потерпілим удару, ОСОБА_10 не бачив, а тому вирішив, що він першим втік з місця події.
Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що того вечора ОСОБА_9 забрав у нього мобільний телефон. Сам побоювався спілкуватися із потерпілим, тому про вказані обставини, повідомив своєму знайомому ОСОБА_7 , який на той час спільно з ОСОБА_11 приїхали у с. Богданівці Деражнянського району. Разом вирішили поспілкуватися із потерпілим, прийшовши до сільського будинку культури, ОСОБА_7 з ОСОБА_11 залишилися очікувати на дворі, а він зайшов до клубу за ОСОБА_9 . На вимогу ОСОБА_7 повернути телефон потерпілий не реагував та знявши кофту, наніс удар в область носа ОСОБА_11 , від чого той впав. Після цього, з кулаками накинувся на ОСОБА_7 . Злякавшись поведінки ОСОБА_9 почав бігти та почув кілька звуків схожих на постріли. В подальшому зі слів ОСОБА_7 дізнався, що пістолетом стріляв він.
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_12 , яка є директором Богдановецького будинку культури, весною 2018 року, у вечірній час, перебуваючи за місцем роботи, почула два вихлопи, за звуком схожих на вистріли петард, після цього у приміщення клубу зайшов ОСОБА_9 , у напівзігнутому стані, який забрав свої речі та вийшов.
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , кожен окремо, показали, що були запрошені в якості понятих, під час огляду місця події, а саме території, що поруч із будинком культури с. Богданівці Деражнянського району Хмельницької області. При цьому, ОСОБА_13 вказав, що бачив як вночі працівники поліції з ліхтариками проводили огляд місця події, в ході якого були вилучені 2 гільзи в різних місцях, після складання був оголошений протокол, який разом із сейф-пакетами, куди були поміщені гільзи, підписав. ОСОБА_14 також підтвердив оголошення протоколу огляду, який підписував та заперечив свою присутність під час виявлення та вилучення гільз. Зауважив, що всіх деталей не пам`ятає, що пов`язано із перенесеними двома мікроінсультами.
Допитані судом свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , в суді першої інстанції, підтвердили свою присутність як понятих під час проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_7 , який проводився на дорозі, що поблизу будинку культури с. Богданівці Деражнянського району, в присутності захисника, і він демонстрував події, які відбувалися з участю потерпілого ОСОБА_9 . При цьому, остання, зауважила, що захисник вказував ОСОБА_7 яким чином взяти у руки камінь та при цьому особисто підшукував камінець, який потім передав для обвинуваченого. Також вказані свідки були в якості понятих під час слідчих експериментів з участю потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 .
Наведені свідчення потерпілого та свідків, суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм оцінку та правильно визнав їх достовірними, підстав ставити їх під сумнів немає, на що є посилання в апеляційній скарзі, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, які узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами зібраними у кримінальному провадженні, зокрема даними:
- рапорту старшого інспектора ОСОБА_17 , згідно якого, 31.03.2018 року о 22год. 05 хв. на службу «102» надійшло повідомлення від Коржинської про те, що 31.03.2018 року о 20.30 год. ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу будинку культури с. Богданівці Деражнянського району, отримав від невстановленої особи, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення передньої стінки живота та лівого передпліччя заподіяні за допомогою невстановленого предмета, попередньо (травматичного пістолета);
- витягу із ЄРДР про внесення відомостей 01.04.2018 року за № 0000078, за вказаним рапортом, із попередньою правовою кваліфікацією ч.4 ст. 296 КК України, а в подальшому перекваліфікація дій на ч.2 ст. 125 КК України, що було відображено в ЄРДР від 12.10.2018 року;
- постанови начальника Деражнянського відділу Хмельницької місцевої прокуратури від 12.10.2018 року про те, що з матеріалів вказаного кримінального провадження виділено в окреме провадження матеріали по факту вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 125 КК України про що були внесені відомості до ЄРДР за №0000269 від 12.10.2018 року;
- протоколу прийняття усної заяви ОСОБА_9 о 22 год. 53хв. 31.03.2018 року у м.Хмельницькому про отримання ним тілесних ушкоджень від невстановлених осіб у с. Богданівці Деражнянського району Хмельницької області;
- роздруківки про зв`язок кінцевого обладнання споживачів телекомунікаційних послуг, наданих ПАТ «Київстар», згідно якої абонент з номером НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 31.03.2018 року, в період часу з 19.48 год. по 21.48год., перебував на території сільської ради с.Богданівці Деражнянського району Хмельницької області, що зафіксовано базовою станцією (Аз.210);
- протоколу огляду місця події та таблицею ілюстрацій від 01.04.2018 року, яким є частина дороги по вул. Пілотській с. Богданівці Деражнянського району, що розташована навпроти східної сторони Богдановецького будинку культури та на відстані 40м. від Богдановецької сільської ради, який проводився в присутності ОСОБА_10 та понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . В ході даної слідчої дії були виявлені та вилучені два предмети зовні схожі на гільзи із маркуванням ПС-9 РА та ГП-9мм Р.А.
-висновку судово-медичної експертизи №724 ОСОБА_9 , згідно з яким станом на 31.03.2018 року (час обстеження лікарями-спеціалістами міського травматологічного центру Хмельницької міської лікарні) у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді ран м`яких тканин передньої поверхні лівої половини черевної стінки та заднє-зовнішньої поверхні верхньої третини передпліччя лівої верхньої кінцівки, які утворилися від дворазової окремої прямої дії тупих твердих предметів із круглою обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом «удар- роз`єднання тканин-занурення» про що свідчить локалізація, характер і властивості цих ушкоджень, які за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Характер та локалізація даних тілесних ушкоджень не є специфічними чи характерними для утворення їх при падінні людини з висоти власного зросту. Давність утворення тілесних ушкоджень не менше 3-х місяців до моменту обстеження потерпілого-10.08.2018 року.
- протоколу слідчого експерименту та фототаблицею до нього з участю потерпілого ОСОБА_9 від 21.09.2018 року, який, в присутності понятих, демонстрував яким чином та куди ОСОБА_7 здійснив два постріли. При цьому, показав, як першим пострілом влучив у ліве передпліччя, оскільки побачивши направлений пістолет в область голови, підніс ліву руку над головою, в такий спосіб прикриваючись. Після отримання поранення зменшував відстань до обвинуваченого, внаслідок чого той почав втікати та знову здійснив постріл, внаслідок чого поранення прийшлося у живіт. Після цього, вказував як кидав каміння в слід ОСОБА_7 , який біг від нього.
- протоколу слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_10 від 27.09.2018 року, який, в присутності двох понятих, продемонстрував, де відбувалася розмова ОСОБА_7 із потерпілим ОСОБА_9 з приводу повернення останнім належного свідку мобільного телефону. Після чого, відвернувшись від них, почув постріли в бік потерпілого та злякавшись почав втікати, та чув як за ним бігли ОСОБА_7 і його товариш. Також, вказував, що чув як у їх слід падало каміння.
-протоколу слідчого експерименту та фототаблицею до нього з участю підозрюваного ОСОБА_7 від 25.09.2018 року, згідно з яким, останній, демонстрував обставини перебування у с. Богданівці Деражнянського району та конфлікту там з ОСОБА_9 , під час якого здійснив три постріли вгору.
-речовими доказами у виді двох гільз калібру 9 mm РА., які упаковані в сейф-пакет експертної служби МВС України за №2883605 та безпосередньо оглянуті в судовому засіданні першої інстанції.

Крім того, по епізоду придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, та вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, його винуватість, крім його показань, підтверджується наступними доказами.
Показаннями свідка ОСОБА_26 , яка підтвердила, що проживала спільно із ОСОБА_27 у володінні якого був неробочий пістолет. Після його смерті, у лютому 2017 році, вказаний пістолет продовжувала зберігати. За життя ОСОБА_27 спілкувався із її сином ОСОБА_7 з приводу доцільності ремонту означеного пістолета.
За показаннями свідка ОСОБА_28 , він був присутній в якості понятого при проведенні обшуку, за місцем проживання обвинуваченого. Обшук проводили працівники поліції, в присутності ще одного понятого та дівчини, яка на той час проживала у квартирі, а в подальшому підійшов і господар житла. В ході обшуку в квартирі були виявлені та вилучені набої, два пістолета та речовина схожа на коноплі, після чого підписав складений слідчим протокол.
За фактом виявлення пістолета «Zoraki-MOD 914-S», за місцем проживання ОСОБА_7 , за ч.1 ст. 263 КК України внесено відомості до ЄРДР№ 0000225 від 03.09.2018 року, що підтверджується відповідним витягом.
Постановою начальника Деражнянського відділу Хмельницької місцевої прокуратури від 17.09.2018 року матеріали досудового розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 263 , ч.1 ст.309 та ч.1 ст. 263 КК України об`єднанні в одне провадження за № 0000078, що відображено в ЄРДР від 12.10.2018 року.
Згідно постанови начальника Деражнянського відділу Хмельницької місцевої прокуратури від 12.10.2018 року з матеріалів вказаного кримінального провадження виділено в окреме провадження матеріали по факту вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 125 КК України, про що були внесені відомості до ЄРДР за №0000269 від 12.10.2018 року.
Даними протоколу обшуку квартири АДРЕСА_4 та відеозаписом вказаної слідчої дії від 13.06.2018 року, який було проведено у відповідності до ухвали слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 09.06.2018 року.
В ході обшуку, в коридорі по праву сторону від вхідних дверей, під час огляду розміщеного там же трюмо, у шухляді виявлений предмет схожий на травматичний пістолет з написом на затворі «Zoraki-MOD 914-S», на рамці наявний номер № НОМЕР_1 . В рукоятці пістолета наявний магазин, в якому наявний предмет, схожий на патрон калібру 9mm, при цьому курок зведений, а патрон знаходиться у патроннику.
У кімнаті № 1, що по праву сторону від входу до квартири, у шухляді стола, на якому розміщений телевізор, виявлено: предмет схожий на пістолет марки «ТТ» на затворі якого наявні написи латинню, пластикову колбу із кульками для пневматичних пістолетів у кількості 36шт., предмет схожий на корпус гранати із маркуванням «106, 11-71Т», два предмета схожі на набої до сигнального пістолета, предмет схожий на кулю, балончик із газом з надписом «Rosman», чотири стріляні гільзи калібру 7,62mm, 6 стріляних гільз 5,45 mm, 5 стріляних гільз калібру 9 mm, кулю, 2 набої калібру 7,62 mm, 1 патрон калібру 5,45 mm та 4 предмета, які схожі на патрон калібру 9 mm, 1 предмет схожий на патрон мисливської рушниці калібру 16 mm та металеву упаковку круглої форми із набоями до пневматичної зброї, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 . Також, в даній кімнаті на стелажі виявлено ніж із рукояткою із козиної лапи, в дивані пластикову коробку із подрібненою речовиною рослинного походження, зеленого кольору також речовину рослинного походження, зеленого кольору у виді насіння виявлено у тумбочці бежевого кольору у цій же кімнаті.
З протоколу обшуку та відеозапису даної слідчої дії, слідує, що така розпочата в присутності ОСОБА_21 , яка назвалася знайомою обвинуваченого ОСОБА_7 , яка тимчасово проживала у означеній квартирі, їй же було вручена копія ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку житла, що підтверджується підписом. В ході проведення обшуку прибув ОСОБА_19 , який згідно даних Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради від 14.05.2018 року є співвласником даного житла та якому по закінченню була вручена копія протоколу обшуку, що також стверджується підписом, слідчим дотримано вимог ч.3 та ч.9 ст. 236 КПК України. При цьому, будь-яких даних, що ОСОБА_21 є орендарем зазначеного житла ані вона, ані сторона захисту в судовому засіданні не надала. При цьому, суд врахував, що такий обшук був проведений безпосередньо від початку до його закінчення в присутності ОСОБА_21 , а тому не вбачає в цьому порушення її прав чи законних інтересів.
Згідно з даними висновку судової експертизи зброї №3.1/3.2-0107:18 від 24.07.2018 року, яка проведена на підставі ухвали слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19.06.2018 року, наданий на експертизу пістолет «Zoraki-MOD 914-S», номер № НОМЕР_1 , належить до категорії вогнепальної зброї, є короткоствольним, гладкоствольним самозарядним пістолетом виготовленим шляхом переробки, саморобним способом (видалення заглушки) сигнального пістолета «Zoraki-MOD 914-S», номер № НОМЕР_1 калібру 9 mm, який придатний для проведення пострілів.
З даних протоколу огляду та фото таблиць до нього від 12.10.2018 року, слідує, що пістолет «Zoraki-MOD 914-S», № НОМЕР_1 , який надійшов з експертної служби, упакований до сейф-пакету №4105359.
Згідно з відомостями бази ІІПС «АРМОР-зареєстрована зброя» у власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої зброї немає та на обліках дозвільної системи як власник зброї раніше не перебував.
Судом дослідженні усі обставини, з'ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи.

Ці, та інші наведені у вироку докази, переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_7 і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та за ч.1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння і зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу
Такі висновки суду щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_7 належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України.
Порушень процесуального порядку збирання, наведених у вироку доказів, за матеріалами провадження, на що є посилання в апеляційних скаргах, не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів, на підтвердження інкримінованого ОСОБА_7 обвинувачення, є безпідставними та невмотивованими.
На підтвердження встановлених фактичних обставин, які у повному обсязі відтворюють картину події та викривають обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, суд першої інстанції обґрунтовано посилається на показання потерпілого вказаних свідків, та на дані інших письмових доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема, і на ті, на які посилається апелянт.
Зазначені обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_7 діяв з прямим умислом, і усвідомлював, та усвідомлював настання несприятливих наслідків.
Твердження апелянта ОСОБА_7 про порушення, допущенні при складанні протоколу огляду місця події та таблиць ілюстрацій від 01.04.2018 року, не заслуговують на увагу, оскільки відомості, зазначені у цьому процесуальному документі, прямо підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Суд бгрунтовано визнав його допустимим доказом, так як огляд проведено з дотриманням вимог ст. 237 КПК України. При цьому, істотних порушень прав і свобод ОСОБА_10 та понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на які посилається сторона захисту судом не було встановлено. Вказані особи підтверджували свою присутність на місці, де проводився огляд, жодних скарг чи зауважень від них не поступало.
Підстав сумніватись у підсудності клопотання слідчого про призначення експертизи Хмельницькому міськрайонному суду, на що є посилання в апеляційній скарзі, у суду не було і суд обґрунтовано визнав висновок судово-медичної експертизи №724 щодо ОСОБА_9 допустимим доказом, так як експертиза проведене особою, яка може бути згідно із ст.69 КПК України експертом у кримінальному провадженні, експерт був залучений з дотриманням вимог ст.ст.242-244 КПК України, висновки експерта відповідають вимогам ст.ст.101-102 КПК України. Суд врахував, що копія травмкартки №301 була надана слідчому самим потерпілим ОСОБА_9 , що останній підтвердив в судовому засіданні. Те, що травмкарта видана на руки потерпілому також підтверджується інформацією Хмельницької міської лікарні від 27.07.2018 року. Крім того, ОСОБА_9 особисто 10.08.2018 року був присутній під час обстеження експертом.
Згідно інформації, наданої Хмельницькою міською лікарнею №631 від 27.07.2018 року, ОСОБА_9 звертався за медичною допомогою в травмцентр Хмельницької міської лікарні о 21.55год 31.03.2018 року. Зі слів, травму отримав того ж дня о 20.30год. в с. Богданівці Деражнянського району Хмельницької області від невстановлених осіб зі зброї. Діагноз: вогнепальне поранення передньої стінки живота, верхньої треті лівого передпліччя.
Суд обґрунтовано відхилив доводи сторони захисту про визнання слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_10 від 27.09.2018 року недопустимим доказом, оскільки означеному свідку були роз`ясненні його права згідно ст.ст. 66,67 КПК України, про що свідчить підпис останнього, тому доводи захисника з цього приводу є безпідставними.
З приводу твердження сторони захисту щодо порушення вимог статті 290 КПК України стороною обвинувачення, яка не відкрила речові докази (пістолет та дві гільзи) для ознайомлення, то суд обґрунтовано посилається у вироку на те, що факт наявності пістолета «ZORAKI-MOD 914-S» та двох гільз не ставився під сумнів, клопотання про огляд цих речових доказів на досудовому слідстві не заявлялись.
Судова експертиза зброї №3.1/3.2-0107:18 від 24.07.2018 року була проведена на підставі ухвали слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19.06.2018 року. Визнавати висновок цієї експертизи недопустимим доказом, на що посилається апелянт, немає підстав, оскільки підсудність за Старокостянтинівським районним судом визначалась Апеляційним судом Хмельницької області. Експертиза проведене особою, яка може бути, згідно із ст.69 КПК України, експертом у кримінальному провадженні, експерт був залучений з дотриманням вимог ст.ст.242-244 КПК України, висновки експерта відповідають вимогам ст.ст.101-102 КПК України.
Доводи апелянта щодо неспроможності висновків експерта базуються лише на власних знаннях та припущеннях. При цьому, клопотання про призначення повторної судової експертизи зброї стороною захисту не заявлялося.
Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження сторони захисту і з приводу того, що ОСОБА_7 по відношенню до ОСОБА_9 діяв в стані необхідної оборони.
Згідно з положеннями ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної та достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж.
Стан необхідної оборони виникає як в момент вчинення суспільно-небезпечного посягання, так і у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди.
Суд першої інстанції, відхиляючи такі доводи сторони захисту обґрунтовано посилається на те, що злочин, який пов`язаний із незаконним заволодінням ОСОБА_9 мобільним телефоном ОСОБА_10 , на момент заподіяння тілесних ушкоджень, за даним обвинуваченням закінчився.
Вирішуючи питання щодо наявності реальної загрози життю будь-кому із очевидців ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , суд враховав, що сторона захисту не надала жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження того, що на момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, обвинувачений перебував в обстановці захисту від посягання зі сторони ОСОБА_9 , з чим погоджується і колегія суддів.
Обвинувачений та свідок ОСОБА_11 , з приводу отриманих тілесних ушкоджень за медичною допомогою не зверталися, камінням, яке кидав в їх сторону потерпілий шкода їх здоров`ю також не була завдана.
Показання свідка ОСОБА_10 обгрунтовано викликали сумнів у суду у їх правдивості, так як, останній, в ході проведення з ним слідчого експерименту, який відбувався 27.09.2018 року, не вказував на нанесення ударів потерпілим ОСОБА_9 , будь-кому із учасників, а лише зазначив про вчинення пострілів обвинуваченим в сторону потерпілого.
Його свідчення у суді, суд підставно пов`язав як з дружніми відносинами останнього із обвинуваченим так і наданням йому захисником ОСОБА_8 правової допомоги у іншому кримінальному провадженні.
Судом також враховані наявні стійкі, дружні відносини між обвинуваченим та свідком ОСОБА_11 .
Крім того, судом враховано, що конфлікт був ініційований не потерпілим, відбувався на дорозі, на відкритій території, де не було очевидних перешкод чи обмежень для вільного пересування, тому обвинувачений мав можливість уникнути конфлікту. При цьому, суд звернув увагу, що місце події вільно залишили інші учасники конфлікту - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Також безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на речовий доказ у вигляді каменю, який був оглянутий судом.
Суд обґрунтовано зробив висновок, що камінець, в розумінні ст. 98 КПК України, не може бути доказом, останній не має певних індивідуальних ознак чи властивостей. Як стверджувала свідок ОСОБА_15 , такий був виявлений захисником під час слідчого експерименту з участю обвинуваченого 25.09.2018 року, тобто більше ніж через п`ять місяців від події, яка є предметом розгляду даного кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з висновком суду, що досліджені докази не підтверджують обставин, які свідчили б про перебування обвинуваченого у стані необхідної оборони, зокрема, не встановлено наявності дійсного суспільно-небезпечного посягання.
За фактичними обставинами, встановленими судом, після отримання відмови потерпілого повернути мобільний телефон ОСОБА_29 , дії ОСОБА_7 мали активний характер, він дістав пістолет та здійснив два цілеспрямованих постріли в бік потерпілого, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння останньому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я існував прямий причинний зв`язок.
Дослідивши у судовому засіданні докази, суд обґрунтовано прийшов до висновку що обвинувачений здійснив, за вказаних у обвинувальному акті обставин, два постріли, які мали наслідком заподіяння потерпілому ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Наведені обставини, в сукупності з даними про характер спричинених тілесних ушкоджень, які заподіянні із застосуванням вогнепальної зброї свідчать, що обвинувачений усвідомлював можливість настання негативних наслідків своїх дій, тобто його умисел був спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.
Посилання апелянта на те, що він не знав про те, що вказаний пістолет є вогнепальною зброєю, колегія суддів відхиляє, оскільки після смерті власника пістолета ОСОБА_27 , ОСОБА_19 тривалий час зберігав його та ремонтував.
При цьому, не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_7 щодо відсутності умислу носіння зброї та заподіяння тілесних ушкоджень, в силу відсутності навиків користування зброєю, оскільки такі спростовуються даними протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , де серед його особистих речей було виявлено крім пістолетів, ножі, патрони, в тому числі і стріляні гільзи калібру 9mm.
Всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_19 не спростовують висновок суду про вчинення цих кримінальних правопорушень саме ним.
Колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених судом першої інстанції, які б були підставою для зміни чи скасування вироку, оскільки суд, відповідно до положень ст. 94 КПК України, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття рішення про винуватість чи невинуватість обвинуваченого і зробив обґрунтовані висновки на всі заперечення сторони захисту щодо вказаного обвинувачення.
Твердження обвинуваченого та захисника про те, що в ході досудового розслідування на ОСОБА_7 чинився тиск з боку правоохоронних органів, не знайшли свого підтвердження в процесі апеляційного розгляду, а обвинуваченим ОСОБА_7 чи його захисником не надано доказів на підтвердження звернень із відповідними заявами чи скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції.

Покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України, у виді обмеження волі в мінімальних межах санкції, вказаної статті, та за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті, з визначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначене у відповідності до положень ст.ст.65 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.
Воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання, на підставі ст. 70 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 , судом враховані фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, дані про його особу, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, із задовільним станом здоров`я, працює без оформлення трудових відносин.
Разом з тим, вчинив кримінальні правопорушення, які згідно із ст.12 КК України є кримінальними правопорушеннями, які відносяться до невеликої тяжкості та тяжких, обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Таким чином, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України, дотримався вимог ст.ст.65-67 цього Кодексу, при цьому, враховуючи й ті обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі.
З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку, у межах апеляційної скарги, немає.
Керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4