Номер провадження: 11-кп/813/2415/20
Номер справи місцевого суду: 511/276/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 09.12.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000497 від 19.04.2017 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 09.12.2020 рокубув продовжний строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 06.02.2021 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також доведена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачений подав апеляційну скаргу в якій просить змінити запобіжний захід з тримання під варти на домашній арешт, посилаючись на те, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, так як судове засідання проводилось без постійного адвоката обвинуваченого.
Прокурор кожний раз при продовженні строку тримання під вартою вказує ті ж самі ризики та ті ж самі обставини про їх не зменшення.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України, а тому встановлення на даному етапі доведеності обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу, не перевіряється.

Оскаржуваною ухвалою був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені в попередніх судових рішеннях, не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційним суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що встановлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності під час розгляду кримінального провадження вини ОСОБА_7 , передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, на думку апеляційного суду, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Крім того, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за особо тяжкий злочин обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни останніми показань, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені в оскаржуваній ухвалі суду та попередніх судових рішеннях на підставі відповідних матеріалів провадження.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачениймає місце проживання та реєстрації, має місце роботи, має родину та утриманців, наявність міцних соціальних зв`язків, проте вважає, що зазначені обставини суттєво не зменшують зазначені ризики та не спростовують висновок суду про те, що запобіжний захід обвинуваченому має бути продовжений.
З огляду на наведені обставини апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, доводи апеляційної скарги не містять будь-яких обставин та доказів, які б ставили його під сумнів.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.

При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про наявність підстав, передбачених приписами ст. 411, 412 КПК України, для скасування судового рішення підтвердження не знайшли. Відповідно до положень ст. 407 КПК України апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 09.12.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000497 від 19.04.2017 року, якою був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 29.12.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань №10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3