Справа № 307/2606/20
Провадження № 1-кп/307/817/20
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

15 січня 2021 року м.Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Тячів кримінальне провадження №0000677 від 03 серпня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Тячівського районного суду Закарпатської області від Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000677 від 03 серпня 2020 року відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Ухалою суду від 01 жовтня 2020 року призначено підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженні.
Прокурор в судовому засіданні просив призначити справу до судового розгляду та одночасно заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, пославшись на те, що строк тримання під вартою закінчується, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на досудовому розслідуванні, продовжують існувати.
Потерпіла ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 також просить призначити справу до судового розгляду, в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив відмовити та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 також просить призначити справу до судового розгляду, щодо продовження запобіжного заходу підтримав позицію захисника ОСОБА_5 .
Заслухавши думку учасників провадження щодо можливості призначення справи до судового розгляду, а також вирішуючи клопотання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою суд приходить до наступного висновку.
Кримінальне провадження підсудне Тячівському районному суду Закарпатської області.
Сторони кримінального провадження клопотань щодо прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України, не заявили.
Клопотання про розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів від обвинуваченого не надходило.
Суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.
Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, так як обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст. 27 КПК України, відсутні.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, про що клопоче сторона обвинувачення, суд виходить із наступного.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 05 серпня 2020 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01 жовтня 2020 року, строк якого ухвалою суду від 25 вересня 2020 року було продовжено до 23 листопада 2020 року.
20 листопада 2020 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено строком до 24 год. 00 хв. 18 січня 2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. "С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, суд не володіє жодними належними доказами на підтвердження міцності його соціальних зв`язків. Лікарських протипоказань проти утримання обвинуваченого під вартою суду не надано. Натомість, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду. Також, у межах зазначеного кримінального провадження судовий розгляд ще не розпочато, потерпілі та свідки не допитані, таким чином, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від суду, матиме змогу вплинути на потерпілих та свідків. Окрім цього, ОСОБА_4 , є раніше неодноразово судимим, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення.
На підставі викладеного, враховуючи дані про обвинуваченого, в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаний із триманням під вартою, у тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314-316 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тячівського районного суду Закарпатської області, за адресою: місто Тячів, вулиця Незалежності, 120 на 10 годину 30 хвилин 22 січня 2021 року.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 24 год.00 хв. 15 березня 2021 року.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)».

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1