479/495/20
В И Р О К
і м е н ем У к р а ї н и
23 липня 2020 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000071 від 03 березня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, зареєстрованому АДРЕСА_1 , освіта базова загальна середня, громадянина України, учень Кривоозерського ПАЛУ, раніше не судимого,

- у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_9 ,

представник ювенальної превенції

Кривоозерського ВП ОСОБА_10 ,

представник служби у справах сім`ї та молоді

Кривоозерської РДА ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и в :

Неповнолітній ОСОБА_5 в нічний час 01 березня 2020 року, перебував в гостях у неповнолітнього ОСОБА_8 , який проживає в кімнаті гуртожитку Кривоозерського ПАЛ, розташованого по вул.Калантирська,5 смт.Криве Озеро Миколаївської області. Близько 03 год. 00 хв., у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на заволодіння грошовими коштами належними ОСОБА_8 , які знаходилися на банківському рахунку "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , та про наявність яких ОСОБА_5 достовірно знав. Реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив незаконного збагачення, ОСОБА_5 , впевнившись, що ОСОБА_8 відпочиває та його протиправні дії залишаються непоміченими, взяв мобільний телефон останнього, та провів зміну пін-коду банківської картки належної ОСОБА_8 .. Доводячи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 01 березня 2020 року близько 07.45 год., з метою заволодіння чужим майном, з гаманця потерпілого ОСОБА_8 , який знаходився на столі в кімнаті гуртожитку, таємно викрав банківську картку "ПриватБанк" з номером НОМЕР_1 , яка відповідно положень Закону України "Про інформацію" від 02 жовтня 1992 року №2657-ХІІ, Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05 квітня 2001 року №2346-111, п.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22 травня 2003 року №851-IV, "Положення про міжбанківські розрахунки", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, і статті 200 Кримінального кодексу України, є електронним платіжним документом потерпілого ОСОБА_8 , який надає доступ останньому до його заощаджень. Заволодівши банківською карткою ОСОБА_5 місце вчинення злочину залишив.
Після чого, 1 березня 2020 року, близько 07 години 45 хвилин, ОСОБА_5 , попередньо заволодівши банківською карткою "ПриватБанк" з номером НОМЕР_1 , відкритою на ім`я ОСОБА_8 , доводячи свої злочинні дії направлені на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) до кінця, та переслідуючи корисливий мотив, направився до банкомату ATM 10014/0142 АТ "Ощадбанк", який знаходиться за адресою: вул.1 Травня,6 в смт.Криве Озеро Миколаївської області. Підійшовши до банкомату, о 08.00 год., ОСОБА_5 помістив викрадену картку до банкомату, та попередньо знаючи комбінацію цифр ввів PIN-код банківської картки, після чого, таємно та без відома потерпілого ОСОБА_8 отримав грошові кошти загальною сумою 1600 грн., тим сам таємно викрав. Заволодівши викраденими грошовими коштами ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, викрадене присвоїв та розпорядився на свій власний розсуд в корисливих для себе цілях, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток в сумі 1600 гривень.
Будучи допитаним у судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся. Вказав, що відшкодував потерпілому нанесені збитки, останній не має до нього претензій матеріального та морального характеру, розуміє, що вчинив неправильно, запевняє суд, що більше такого не повториться, просить суд його суворо не карати.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого, його мати ОСОБА_6 в судовому засіданні кається і шкодує про скоєне її сином. Вважає, що його син такі дії у майбутньому уже не допустить, так як усвідомив вчинене. Вони повністю відшкодували завдані кримінальним правопорушенням збитки, потерпілий не має до них претензій матеріального та морального характеру, просить сина суворо не карати.

В підготовчому судовому засіданні представник служби у справах сім`ї та молоді Кривоозерської РДА та відділу ювенальної превенції Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області пояснили суду, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не перебував на обліку у відділі ювенальної превенції Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, неповнолітній шкодує про свою поведінку, бажає змінитися. Під час перебування на профілактичному обліку неповнолітній ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивної сторони, регулярно прибував для проведення профілактичних бесід, допомагає батькам та рідним із роботою, у вчиненому кримінальних правопорушеннях щиро розкаюється та запевняє, що більше такого не повториться.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні 16 червня 2020 року вказав, що обвинувачений перед ним вибачився, повністю відшкодував йому завдані кримінальними правопорушеннями збитки, претензій матеріального та морального характеру він до нього не має, просить обвинуваченого суворо не карати. В судове засідання потерпілий та його законний представник не з`явились, подали до суду заяву, в якій просили справу слухати у їх відсутність, а також зазначили, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не мають, просили призначити мінімальне покарання.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, законного представника обвинуваченого, захисника обвинуваченого, представника служби у справах сім`ї та молоді Кривоозерської РДА, представника відділу ювенальної превенції Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим вищевказаних обставин обвинувачення, не маючи сумніву щодо добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, в тому числі і щодо наслідків розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, вирішив обмежитись дослідженням лише тих доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Пояснення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим суд вважає їх достовірними.
За таких обставин, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 :
- як викрадення офіційних документів за ч.1 ст.357 КК України,

- як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за ч.1 ст.185 КК України.
Згідно ч.ч.1,2,3 ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано,що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру. До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" за №2 від 15 травня 2006 р. передача неповнолітнього під нагляд батьків допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою, й це питання має вирішуватись з урахуванням даних, що характеризують батьків. При цьому строк нагляду, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує суспільну небезпечність діяння, особу неповнолітнього ОСОБА_3 , який виховується в багатодітній сім`ї, проживає разом з батьками та знаходиться на їх утриманні, допомагає батькам по господарству, ніколи не був порушником громадського порядку, позитивно характеризується за місцем проживання, за місцем навчання - посередньо, не перебуває на обліку у службі у справах дітей, у ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Любашівському районному секторі пробації, вчинив кримінальні правопорушення невеликої та середньої тяжкості, у скоєному щиро кається, згідно довідок у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, а також згоду матері, яка, на думку суду, здатна забезпечити позитивний виховний вплив на неї та належний контроль за її поведінкою, і бажає взяти на поруки свого сина.

Враховуючи, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, його бездоганну поведінку за час розгляду справи у суді, то відповідно до ст.105 ч.1,2 КК України його слід звільнити від покарання, з застосуванням примусових заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_6 .

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст.100 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 у даному провадженні не затримувався, запобіжні заходи у відношенні нього не обиралися.

Керуючись ст.22,105 КК України, ст.ст.498-501 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185КК України, за ч.1 ст.357 КК України та на підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити від покарання без визначення його виду і розміру.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Речовий доказ:
- мобільний телефон марки "ZTE Blade L8" ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , вважати повернутим ОСОБА_8 ..

З підстав, передбачених ст.394 ч.3 КПК України, вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Кривоозерський районний су Миколаївської області.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.473 КПК України.

СУДДЯ :