Справа № 180/176/19
У Х В А Л А

27 січня 2021 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Марганець, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000436 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно обвинуваченого, оскільки строк дії запобіжного заходу закінчується 29 січня 2021 року, на даний час провадження не розглянуто та потребує часу для розгляду, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявні, тому просив суд продовжити дію запобіжного заходу на 60 днів.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора, просив застосувати домашній арешт.

Захисник у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, просив суд застосувати домашній арешт.

Суд заслухавши учасників процесу вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 50 днів - по 17 березня 2021 року, включно.

Суд, в обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилався на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, переховувався від суду, був оголошений у розшук, може і надалі переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, продовжити свою злочинну діяльність.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Оскільки, обставини на які посилався суд при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, суд вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, - ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який може бути призначено покарання до 8 років позбавлення волі, переховувався від суду, може незаконно впливати на потерпілу та свідків, продовжити свою злочинну діяльність, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17 березня 2021 року, до 13 год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Суддя: ОСОБА_1