Справа № 465/3136/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1047/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
встановила:
цією ухвалою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000870 від 01 травня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Своє рішення місцевий суд мотивував невідповідністю обвинувального акта вимогам Кримінально-процесуального закону, а саме: п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, ст. 291 та 301 302 КПК України.

На вказану ухвалу прокурор Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Наголошує, що обвинувальний акт підписано процесуальним керівником (старшим групи прокурорів) та містить усі передбачені п.2 ч.1 ст. 291 КПК України.

Вважає, що висновки суду щодо недотримання прокурором вимог ст. 301 КПК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а позиція суду про те, що внаслідок невиконання вимог ст. 302 КПК України прокурор позбавив сторін права на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, є такою, що не ґрунтується на вимогах закону, оскільки згідно ч.1 ст. 302 КПК України встановлено право, а не обов`язок прокурора надіслати до суду обвинувальний акт із зазначенням клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Окрім цього, звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі суд покликається на те, що обвинувальний акт повертався прокурору з угодою про визнання винуватості, однак такий висновок спростовується матеріалами досудового розслідування, адже первинний обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000870 відносно ОСОБА_7 направлено до суду 04 червня 2020 року без будь-яких угод.

Також вважає необґрунтованим твердження суду про порушення вимог ст.ст. 291, 301, 302 КПК України внаслідок самостійного складення прокурором обвинувального акта, а також щодо усунення прокурором в непроцесуальний спосіб дізнавача від завершення дізнання у кримінальному провадженні.

Покликається на те, що склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, виходячи з вимог ч.2 ст. 12 цього Кодексу, відноситься до категорії кримінальних проступків, і одночасно є кримінальним правопорушенням. Поняття кримінальне правопорушення є ширшим ніж кримінальний проступок і включає в себе останнє, у зв`язку з чим всі кримінальні проступки є кримінальними правопорушеннями.

Вважає, що висновки суду про невідповідність обвинувального акта у вказаному провадженні вимогам Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі вимогам Глави 25 КПК України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно з п.2 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Так, згідно ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» та ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Як вбачається з матеріалів справи, інкриміноване за ч.1 ст. 125 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, разом з тим, в обвинувальному акті при кваліфікації дій обвинуваченого відсутнє відповідне їх визначення згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, що як вірно зазначено судом першої інстанції, є порушенням вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Також, місцевим судом, обґрунтовано зазначено, що той факт, що обвинувальний акт складений не дізнавачем, а безпосередньо прокурором, суперечать положенням ст. 291 та 301 302 КПК України, оскільки згідно ч.1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Окрім цього, законодавець передбачив два шляхи розгляду обвинувального акту щодо кримінального проступку.

З огляду на положення ст.ст. 381, 382 КПК України, суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне, або ж суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Підставою для розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, зокрема є встановлення прокурором під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, особливий порядок оскарження судового рішення, прийнятого за наслідками такого розгляду.

Разом з тим, всупереч вищенаведеному, прокурором зазначених дій здійснено не було та належним чином не з`ясовано позицію обвинуваченого щодо вчиненого ним діяння, оскільки така відрізняється, як зазначено в ухвалі суду, від висловленої ОСОБА_7 в суді першої інстанції, що як вірно зазначено місцевим судом у своєму рішенні, позбавляє права сторін, і в першу чергу обвинуваченого, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд підставно повернув обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 прокурору для усунення недоліків, мотивувавши це в ухвалі.

Відтак, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:
апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000870 від 01 травня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4