Провадження № 1-кс/127/9396/20
У Х В А Л А
Іменем України
24 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_3
підозрюваного: ОСОБА_4
захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Теплик Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, в силу статті 89 КК України раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Київського ВП Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_4
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідування встановлено, що 22.09.2020 приблизно о 23:50 год., ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 знаходились на перехресті вулиць Академіка Янгеля та Батозька в м. Вінниця, де побачили раніше не знайомих їм ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник спільний злочинний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом застосування до них насильства, небезпечного для життя і здоров`я, для чого вони вступили між собою в попередню змову.
Реалізовуючи цю змову, діючи умисно і спільно, з корисливими мотивом та метою, опираючись на дії один одного, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали реалізовувати обумовлений між собою план.
В цей момент до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приєднався їх товариш ОСОБА_4 , який, будучи обізнаним в намірах своїх знайомих, вирішив допомогти їм в реалізації задуманого плану, таким чином також вступивши в попередню змову.
Так, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і почав із ними розмову, яка в подальшому переросла в словесний конфлікт.
В подальшому, ОСОБА_7 підійшов спереду до ОСОБА_10 та почав застосовувати до нього насильство, небезпечне для життя та здоров`я в момент його заподіяння, а саме наніс один удар спеціальним засобом передньою частиною ліхтаря-електрошокера, що знаходився в нього в руках, в ділянку правої скроні ОСОБА_10 . В наслідок отриманого удару ОСОБА_10 втратив свідомість та упав на дорогу.
Через декілька хвилин ОСОБА_10 прийшов до свідомості, а ОСОБА_7 побачивши це, спрямував в його бік предмет, зовні схожий на ніж, і почав вимагати передання їм мобільних телефонів та грошових коштів, погрожуючи при цьому фізичною розправою, застосувавши таким чином погрозу насильством, небезпечним для життя і здоров`я в момент заподіяння.
Вказану погрозу ОСОБА_10 сприйняв як реальну, та в подальшому, після отримання численних ударів ногами по тулубу від ОСОБА_8 , передав останньому мобільний телефон марки «ІPhone Хr Space Gray 128 Gb» вартістю 15 000 грн., який віддав отриманий телефон ОСОБА_4 . Після цього, на вимогу ОСОБА_7 , яка супроводжувалася нанесення численних ударів по голові, передати усі цінні речі, ОСОБА_10 передав останньому грошові кошти в розмірі 650 грн.
Після цього, ОСОБА_7 із застосуванням до ОСОБА_9 фізичного насильства, що виявлялось у нанесенні численних ударів в ділянку нижньої щелепи, наказав передати належний ОСОБА_9 мобільний телефон. В подальшому, на вимогу ОСОБА_7 , ОСОБА_9 передав належний йому мобільний телефон марки «ІPhone 7 Black 32 Gb» вартістю 5 000 грн., який ОСОБА_7 одразу передав ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , отримавши вказані вище телефони, висловлював до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вимоги повідомити паролі входу в облікові записи «ICloud» вказаних мобільних пристроїв з метою виходу із них та подальшого безперешкодного використання викрадених телефонів.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_10 заподіяно матеріальної шкоди на суму 15 650 грн., а також заподіяно (згідно виписки МКЛ ШМД № б/н від 23.09.2020 ) поверхневі травми декількох ділянок верхніх та нижніх кінцівок, забої, садна, обох верхніх та нижніх кінцівок.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно матеріальної шкоди на суму 5 000 грн., а також заподіяно (згідно виписки МКЛ ШМД № б/н від 23.09.2020 ) поверхневі травми декількох ділянок верхніх та нижніх кінцівок, забої, садна, обох верхніх та нижніх кінцівок.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Теплик, Теплицького району Вінницької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимому, 23.09.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

23.09.2020 ОСОБА_4 був затриманий на місці вчинення злочину в порядку ст. 208 КПК України.

Обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 23.09.2020 року;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.09.2020 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_10 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , злочину який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, а також наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України) усвідомлюючи міру покарання, яке йому загрожує ОСОБА_4 може переховуватись як під час досудового розслідування так і під час розгляду справи у суді;

2) незаконно впливати на потерпілого та свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_4 перебуваючи на волі може вчиняти тиск на потерпілого та свідків з метою зміни їх показів під час досудового слідства;

3) можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) оскільки будь-яке джерело доходів у підозрюваного відсутнє, вчинення злочинів проти власності є одним із джерел його доходу, тому перебуваючи на волі він може вчинити інший злочин, крім того на даний час підозрюваний ніде не працює, вагомих, соціально стримуючих факторів немає;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує.

Запобігти переліченим ризикам шляхом застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не представляється можливим.

Вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин із застосуванням насильства, в разі постановлення ухвали про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід не визначати розмір застави.

На підставі викладеного слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували щодо застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід у вигляді особисте зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0001043, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять наданні сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 23 вересня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001043 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Як зазначено слідчим у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.09.2020 приблизно о 23:50 год., ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 знаходились на перехресті вулиць Академіка Янгеля та Батозька в м. Вінниця, де побачили раніше не знайомих їм ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник спільний злочинний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом застосування до них насильства, небезпечного для життя і здоров`я, для чого вони вступили між собою в попередню змову.

Реалізовуючи цю змову, діючи умисно і спільно, з корисливими мотивом та метою, опираючись на дії один одного, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали реалізовувати обумовлений між собою план.

В цей момент до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приєднався їх товариш ОСОБА_4 , який, будучи обізнаним в намірах своїх знайомих, вирішив допомогти їм в реалізації задуманого плану, таким чином також вступивши в попередню змову.

Так, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і почав із ними розмову, яка в подальшому переросла в словесний конфлікт.

В подальшому, ОСОБА_7 підійшов спереду до ОСОБА_10 та почав застосовувати до нього насильство, небезпечне для життя та здоров`я в момент його заподіяння, а саме наніс один удар спеціальним засобом передньою частиною ліхтаря-електрошокера, що знаходився в нього в руках, в ділянку правої скроні ОСОБА_10 . В наслідок отриманого удару ОСОБА_10 втратив свідомість та упав на дорогу.

Через декілька хвилин ОСОБА_10 прийшов до свідомості, а ОСОБА_7 побачивши це, спрямував в його бік предмет, зовні схожий на ніж, і почав вимагати передання їм мобільних телефонів та грошових коштів, погрожуючи при цьому фізичною розправою, застосувавши таким чином погрозу насильством, небезпечним для життя і здоров`я в момент заподіяння.

Вказану погрозу ОСОБА_10 сприйняв як реальну, та в подальшому, після отримання численних ударів ногами по тулубу від ОСОБА_8 , передав останньому мобільний телефон марки «ІPhone Хr Space Gray 128 Gb» вартістю 15 000 грн., який віддав отриманий телефон ОСОБА_4 . Після цього, на вимогу ОСОБА_7 , яка супроводжувалася нанесення численних ударів по голові, передати усі цінні речі, ОСОБА_10 передав останньому грошові кошти в розмірі 650 грн.

Після цього, ОСОБА_7 із застосуванням до ОСОБА_9 фізичного насильства, що виявлялось у нанесенні численних ударів в ділянку нижньої щелепи, наказав передати належний ОСОБА_9 мобільний телефон. В подальшому, на вимогу ОСОБА_7 , ОСОБА_9 передав належний йому мобільний телефон марки «ІPhone 7 Black 32 Gb» вартістю 5 000 грн., який ОСОБА_7 одразу передав ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , отримавши вказані вище телефони, висловлював до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вимоги повідомити паролі входу в облікові записи «ICloud» вказаних мобільних пристроїв з метою виходу із них та подальшого безперешкодного використання викрадених телефонів.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_10 заподіяно матеріальної шкоди на суму 15 650 грн., а також заподіяно (згідно виписки МКЛ ШМД № б/н від 23.09.2020 ) поверхневі травми декількох ділянок верхніх та нижніх кінцівок, забої, садна, обох верхніх та нижніх кінцівок.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно матеріальної шкоди на суму 5 000 грн., а також заподіяно (згідно виписки МКЛ ШМД № б/н від 23.09.2020 ) поверхневі травми декількох ділянок верхніх та нижніх кінцівок, забої, садна, обох верхніх та нижніх кінцівок.

23 вересня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про обрання запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001043 від 23.09.2020; протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.09.2020 року; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 23.09.2020 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_10 , слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України обґрунтована.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або ж вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Однак, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки ОСОБА_4 зареєстрований та має постійне місце проживання, де проживає разом зі своїми батьками, в силу статті 89 КК України раніше не судимий, є особою молодого віку (20 років), навчається в університеті, що в сукупності дає підстави для висновку про наявність соціальних зв`язків підозрюваного.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає разом зі своїми батьками, однак останнім часом фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки працевлаштувався на роботу (працює на мийці не офіційно).

Крім того, при застосуванні запобіжного заходу суд враховує те, що на час розгляду клопотання підозрюваний співпрацює з органом досудового розслідування, а також те, що підозрюваний безпосередньо не вчиняв насильницьких дій відносно потерпілих.

Таким чином, оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, беручи до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, наявність родини, відсутність в силу статті 89 КК України судимостей, доволі молодий вік слідчий суддя дійшов висновку про достатніcть підстав для переконання про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (справа «Мамедова проти Росії»).

Так, на думку суду, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, а відтак слідчий суддя приходить до переконання про доцільність відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи вимоги статті 181 КПК України, вважає за можливе та необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за зареєстрованим місцем проживання, так як даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 179, 181, 184, 186, 193, 196, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 листопада 2020 року.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:
1. прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2. не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
4. утриматись від спілкування із особами, які являються свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні, а також з іншим підозрюваним.
Ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 діє до 23 листопада 2020 року.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя