В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Рівне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004346 від 04.12.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Колодіївка Корецького району Рівненської області, з повною загальною середньою освітою, працюючого неофіційно різноробочим, у офіційно зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
04 грудня 2020 року Гощанським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 04 грудня 2020 року Гощанським районним судом Рівненської області за вчинення ним 18 листопада 2019 року кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 рік, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову повторно вчинив умисний корисливий злочини проти власності.
ОСОБА_5 03 грудня 2020 року близько 21 год. 30 хв., перебуваючи на перехресті вулиць Князя Володимира та Крейдяна в м. Рівне, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, з метою матеріального збагачення, шляхом ривка, відкрито викрав у ОСОБА_4 належну їй жіночу сумку в якій знаходилися її жіночий гаманець марки «Abbyabbie», вартістю 238,45 грн., портативний зарядний пристрій марки «Хіоmі», вартістю 530,02 грн., грошові кошти в сумі 26 грн. та інші особисті речі, які для потерпілої майнової цінності не становлять, чим завдав ОСОБА_4 майнову шкоди в розмірі 794, 47 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що дійсно, він, за вказаних обставин, місця та часу вчинив дане кримінальне правопорушення. Суму викраденого не заперечував. У вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 03 грудня 2020 року близько 21 год. 30 хв., перебуваючи на перехресті вулиць Князя Володимира та Крейдяна в м. Рівне обвинувачений ОСОБА_5 шляхом ривка відкрито заволодів її сумочкою, в якій знаходилися гаманець, портативний зарядний пристрій марки «Хіоmі», грошові кошти та інші особисті речі, які для неї майнової цінності не становлять. Вказала, що відмовилась від відшкодування обвинуваченим ОСОБА_5 завданої їй шкоди, претензій до обвинуваченого немає. Просила не призначати останньому покарання, пов`язане з позбавлення волі, а звільнити від відбування покарання із встановленням іспитового строку.
Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело. Зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Також судом встановлено, що після вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_5 був засуджений за вчинення у листопаді 2019 року інших кримінальних правопорушень.
Так, 04 грудня 2020 року ОСОБА_5 був засуджений Гощанським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік.
Згідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Разом з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує повне визнання вини, щире розкаяння у вчиненому кримінальному правопорушенні, наявність постійного місця реєстрації та проживання, посередню характеристику за місцем проживання, позицію потерпілої, яка немає претензій до обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тому суд призначає покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, ст.75 КК України та покладенням у відповідності до ст.76 КК України певних обов`язків.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним для досягнення легітимної мети призначення покарання, а саме виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Речові докази: диск DWD-R з відеозаписом - залишити при матеріалах кримінального провадження №0004346.
У відповідності до вимог ст. т. 100, 122, 124 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення судової експертизи, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в повному обсязі.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Запобіжний захід, який застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту у певний час доби - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2020 року призначити ОСОБА_5 остаточне покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід, який застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту у певний час доби - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати на проведення судової експертизи у сумі 653 грн. 80 коп.
Речові докази: диск DWD-R з відеозаписом - залишити при матеріалах кримінального провадження №0004346.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга може бути подана обвинуваченим, потерпілими, прокурором з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1