Справа № 143/355/20
Провадження №1-кп/132/157/20
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
13.08.2020р. місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 24.01.2020р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Саражинці Погребищенського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно неодруженого, непрацевлаштованого, раніше судимого, востаннє 15.02.2018р. Ладижинським міським судом Вінницької області за ч.1 ст.390 КК України, із застосуванням ст.ст.71, 72 КК України до остаточного покарання у вигляді 1 року 9 місяців позбавлення волі, звільненого 20.09.2019р. з місць позбавлення волі по закінчення строку відбуття покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 17.01.2020р. приблизно о 16год.00хв. перебував в житловому будинку АДРЕСА_3 , власником якого являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вони спільно розпивали спиртні напої. Через деякий час, ОСОБА_7 заснув на ліжку в спальній кімнаті. Володіючи інформацією про наявність в останнього коштів, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, та скориставшись безпорадним станом потерпілого, таємно, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, з полиці, прикріпленій до стіни у спальній кімнаті, викрав грошові кошти в сумі 600грн., а також 1,2л. пляшку пива марки «Zibert» світле, вартість якого відповідно до довідки, наданої СТ «Корона» становить 32грн.50коп., заподіявши таким чином ОСОБА_7 збитку на загальну суму 632грн. 50коп.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно викрав грошові кошти в сумі 600грн., а також 1,2л. пляшку пива марки «Zibert» світле, за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_7 , звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просить здійснити розгляд даного кримінального провадження за його відсутності, до обвинуваченого ОСОБА_6 претензій матеріального характеру не має, просить визначити йому покарання відповідно до вимог діючого кримінального законодавства.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесено до злочину середньої тяжкості, раніше неодноразово судимий, востаннє 15.02.2018р. Ладижинським міським судом Вінницької області за ч.1 ст.390 КК України, із застосуванням ст.ст.71, 72 КК України до остаточного покарання у вигляді 1 року 9 місяців позбавлення волі, звільнений 20.09.2019р. з місць позбавлення волі по закінчення строку відбуття покарання, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, офіційно неодружений, на момент затримання непрацевлаштований, на медичному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає, є щире каяття. Обставин, які обтяжують його покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказаний злочин, а саме у вигляді 2 років позбавлення волі, оскільки дане покарання достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

При цьому на думку суду, звільнення обвинуваченого від відбування покарання, враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та наслідки які настали, - не може застосовуватися до обвинуваченого, оскільки таке покарання не буде відповідати меті, що передбачена вимогами ст.50 КК України, зокрема запобіганню вчиненню злочинів іншими особами (загальна превенція).

Отже, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а в сукупності з даними про особу винного, підстав для застосування норм ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

Згідно ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме грошові кошти в загальному розмірі 403грн. (за відповідними серіями та номерами), які згідно постанови слідчого Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 від 20.03.2020р., знаходиться на зберіганні у сховищі цінностей відділення № 220/01 АБ «Укргазбанк», розташованому за адресою: Вінницька область, місто Вінниця, вулиця І.Бевза, будинок № 34, після набуття вироком законної сили, повернути законному власнику.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме квитанцію на сплату за споживання електроенергії на імя ОСОБА_9 , яку згідно постанови слідчого Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 від 20.03.2020р., визначено зберігати при матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 від 19.03.2020р. у справі № 143/138/20, накладено арешт на грошові кошти в загальному розмірі 403грн. та квитанцію на сплату за споживання електроенергії на імя ОСОБА_9 .

У зв`язку з тим, що за вироком до ОСОБА_6 не застосовується спеціальна конфіскація та йому не призначено покарання у виді конфіскації майна, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 від 19.03.2020р. у справі № 143/138/20.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України, в разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Скасувати арешт на грошові кошти в загальному розмірі 403грн. та квитанцію на сплату за споживання електроенергії на імя ОСОБА_9 , накладений ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 від 19.03.2020р. у справі №143/138/20.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме грошові кошти в загальному розмірі 403грн. (за відповідними серіями та номерами), які згідно постанови слідчого Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 від 20.03.2020р., знаходиться на зберіганні у сховищі цінностей відділення № 220/01 АБ «Укргазбанк», розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , після набуття вироком законної сили, повернути власнику (законному володільцю).

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме квитанцію на сплату за споживання електроенергії на імя ОСОБА_9 , яку згідно постанови слідчого Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 від 20.03.2020р., визначено зберігати при матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя