ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 385/1096/20

1-кп/385/109/20

05.10.2020 року

Гайворонський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Гайвороні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 від 30 липня 2020 року, про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гостомель, Київської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який не є депутатом, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі; ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 11.02.2016 року ОСОБА_3 зараховано у строк відбування покарання відповідно вимог ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 13 вересня 2014 року по 26 січня 2015 року; ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 27.01.2017 року на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 2 дні,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
з участю сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25.12.2014 року за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, відповідно до ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 27.01.2017 року звільнений на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 2 дні, маючи не зняту і не погашену судимість, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.

29.07.2020 року, близько 21 год. 25 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у центральному міському парку «Перемоги» за адресою: м. Гайворон, вул. Василя Стуса, Кіровоградської області, у нього виник злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном. Гуляючи по вказаному парку, ОСОБА_3 зустрів ОСОБА_5 , якому запропонував випити з ним спритні напої в центрі парку біля пам`ятника. 29.07.2020 року, близько 21.30 год., ОСОБА_3 вчинив конфлікт із ОСОБА_5 , в ході якого ОСОБА_3 , знаходячись від потерпілого ОСОБА_5 на відстані менше 1 м., завдав долонею правої руки прямого удару в область носа потерпілому, після чого ОСОБА_5 впав спиною на землю, де в нього із кишені штанів випав мобільний телефон марки «PRESTIGIO», модель «Grece z3», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , золотистого кольору. Реалізуючи негайно свій злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 підняв із землі вищевказаний мобільний телефон та почав втікати. Маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном, ОСОБА_3 побачив, що його помітили свідки події, а саме ОСОБА_7 , після чого вищевказаний мобільний телефон викинув у кущові насадження в міському парку та скинув належну йому сорочку світлого кольору та продовжив втікати, але свідок ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_3 , після чого останній припинив свої протиправні дії.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця носа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 78 від 31.07.2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1045 гривень.

Під час підготовчого судового засідання прокурор Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_6 звернулися з клопотанням про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між ними та зі згоди потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до якої ОСОБА_3 беззастережно та повністю визнав винуватість у вчиненому та сторони дійшли згоди щодо призначення останньому покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. При цьому, обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину ОСОБА_3 , що визнано обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а також рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що визнано обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого. ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди та він дав згоду на її затвердження.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Ствердив, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання.
Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав угоду, укладену між прокурором Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником адвокатом ОСОБА_6 проти її затвердження не заперечив.
Розглядаючи в порядку ч.3 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.
Також обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, і не оспорює всі істотні для даного кримінального провадження обставини та правову кваліфікацію його дій, погоджуються з укладеною угодою та розуміє наслідки її укладення, затвердження та невиконання, дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.
Судом на виконання вимог ст. 474 КПК України, а також шляхом опитування учасників судового провадження з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, укладеної з прокурором ОСОБА_4 , характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов до такого висновку.
ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а саме у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Таким чином, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 04.10.2020 року між прокурором Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності його захисника, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України і КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
Вирішуючи питання заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 слід зазначити наступне.
Запобіжний захід, обраний 05.08.2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, ухвалою слідчого судді від 29.09.2020 року змінено на тримання під вартою, строк тримання під вартою вирішено рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 , а саме з 28.09.2020 року.
Із урахуванням наведеного, початок строку відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 28.09.2020 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Кропивницька установа виконання покарань (№ 14)» до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення експертизи.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про долю речового доказу слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368-371, 373, 374, 475 КПК України,
у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 4 жовтня 2020 року між прокурором Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 від 30 липня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 28 вересня 2020 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Кропивницька установа виконання покарань (№ 14)» до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 653 грн. 80 коп.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «PRESTIGIO», модель «Grece z3», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , золотистого кольору, який переданий на зберігання ОСОБА_5 , залишити йому.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1

05.10.2020