Номер провадження: 11-кп/813/302/21
Номер справи місцевого суду: 495/9566/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретарів с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі судуапеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на вирок Білгород-Дністроського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0001972 від 07.08.2019 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджень м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, з середньотехнічною освітою, працюючий за наймом, не одружений, проживаючий за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 06.03.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст.ст. 125 ч. 2, 185 ч. 1, 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
- 29.04.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.307, ч.ч.1, 3 ст.121, ст.ст. 69, 70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна,
засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки.

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного рішення.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 засуджений за те, що 06.08.2019 року, приблизно о 13 год., перебуваючи у приміщенні торгівельного центру «Рута», розташованого за адресою: вул. Московська, 16, м. Білгород-Дністровський Одеської області, проник до підсобного приміщення магазину «Простір», звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 4580 грн.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України призначити покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання, посилаючись на те, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, а також суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, так як встановлена судом обставина, що пом`якшує покарання, як активне сприяння у розкритті злочину, не знижує суспільної безпеки вчиненого кримінального правопорушення та його тяжкості.
Матеріали провадження не містять доказів про те, що обвинувачений розкаявся та відшкодував збитки потерпілому, що свідчить про відсутність щирого каяття обвинуваченого. Суд не дав належної оцінки тому, що обвинувачений раніше судимий.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримав апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, встановлена судом першої інстанції на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_8 , який послідовно, в повному обсязі визнавав обвинувачення, в зв`язку з чим суд 1-ї інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, та розглянув кримінальне провадження у спрощеному порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, як зазначалось, не оспорює доведеність вини і кваліфікацію дій обвинуваченого.

В апеляційній скарзі прокурор, на підставі ч.2 ст. 409, ст. 414 КПК України, просить вирок суду скасувати в зв`язку з невідповідністю покарання, призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, посилаючись на те, що покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 є явно несправедливим через м`якість, в зв`язку з тим, що суд першої інстанції не врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор просить в новому вироку призначити обвинуваченому ОСОБА_8 аналогічне покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Таким чином, зазначена в апеляційній скарзі прокурора підстава для скасування вироку суду, передбачена ч. 2 ст. 409, 414 КПК України, а саме невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не може бути прийнята до уваги.

Апеляційний суд, при перегляді судового рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, дослідив зазначені у вироку обставини та докази, які, зокрема, визнані обставинами, що пом`якшують покарання, а також характеризують особу обвинуваченого, оскільки вони впливають на обґрунтованість судового рішення в частині призначення покарання та застосуванні ст. 75 КК України.

Проаналізувавши досліджені обставини та докази апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання та звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 65-67,75 КК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступень тяжкості злочину, особу винного, його вік та стан здоров`я, а саме те, що він страждає на захворювання гепатит «С», проходить лікування від наркоманії, має постійне місце проживання на території м. Білгород-дністровський Одеської області, а також враховав думку потерпілої, яка у своїй письмовій заяві вказала, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має .
У відповідності до приписів ст.66 КК України, суд 1-ї інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, зокрема, щире каяття та сприяння розкриттю злочину.
У відповідності до вимог ст.67 КК України, судом встановлено відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Апеляційний суд перевірив зазначені у вироку суду обставини, що пом`якшують покарання, а також обставину, що обтяжує покарання, та вважає, що суд обґрунтовано встановив наявність вищезазначених обставин.

З урахуванням наведених обставини апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України, суд звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.
Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.
Згідно абзацу 2 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 12 червня 2009 року), рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване
Як вбачається з вироку суду та матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, врахував стан здоров`я обвинуваченого, наявність постійного місця проживання у м.Білгород-Д ністровський Одеської області, думку потерпілої, яка у своїй письмовій заяві вказала, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має та просила призначити покарання на розсуд суду, а також врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме сприяння у розкритті злочину та щире каяття.
Відповідно до вимог законодавства та усталеної практики за цією категорією справ також обов`язково має бути врахована думка потерпілого, яка не наполягала на призначенні тільки покарання у вигляді позбавлення волі.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження обвинувачений послідовно визнав вину, сприяв у розкритті злочину та щиро каявся у вчиненому, що свідчить про те, що обвинувачений критично ставиться до своїх дій та виявив готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне.

Критичне ставлення обвинуваченого до вчинених дій також підтверджується відсутністю у потерпілої будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого.
Крім того, в обґрунтування вироку суду щодо встановлення фактичних обставин кримінальних правопорушень та доведеності вини обвинуваченого були покладені визнавальні показання обвинуваченого.

Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, значно зменшують суспільну небезпеку вчиненого злочину.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, так як встановлена судом обставина, що пом`якшує покарання, як активне сприяння у розкритті злочину, не знижує суспільної безпеки вчиненого кримінального правопорушення та його тяжкості, підтвердження не знаходять.
З урахуванням наведених обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано, у відповідності до приписів ст.75 КК України, звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком, так як прийшов до обґрунтованого висновку про можливість його виправлення без ізоляції його від суспільства, з урахуванням наведених обставини, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, думки потерплої, а також даних щодо особи обвинуваченого та його поведінки після вчиненого злочину.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд жодним чином не мотивував висновок щодо призначеного покарання та можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання із іспитовим строком є неспроможними, так як спростовуються змістом судового рішення, в якому зазначені та наведені обставини, з якими погоджується апеляційний суд.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.407, 409 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги підтвердження не знайшли, передбачених кримінальним процесуальним законом для її задоволення не встановлено, так як судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 413, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Білгород-Дністроського районного суду Одеської області 27.02.2020 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде оголошено 25.01.2021 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3