ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2219/20 Справа № 187/1548/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами об`єднаного кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001210, 0000875, 0000031, за апеляційною скаргою прокурора Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніш не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України,у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
Відповідно до п. 1 ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 23 травня 2017 року по 29 січня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язненняза два дні позбавленняволі.
Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні та вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за таких обставин.
Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, у січні 2015 року, більш точний час не встановлено, знаходячись у м. Дніпро, більш точну адресу при проведенні досудового розслідування не встановлено,під час сумісноїзустрічі вирішили, діючиспільно в групі, вчинити розбійний напад з проникненням у житлосім`ї Нор, яка проживала в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, 15 січня 2015 року, близько 19.00 год. знаходячись у м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області, точну адресу під час проведення досудового слідства не встановлено, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на вчинення розбійного нападу, із корисливих мотивів, розподілили ролі між собою та попередньо приготували для вчинення вказаного злочину гумові рукавички, скотч, балаклави, предмети зовні схожі на пістолети. В подальшому ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, сіли до автомобілю марки «ВАЗ» моделі 21124 державний знак НОМЕР_1 , який на той час знаходився у користуванні особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та направились на вказаному автомобілі до місця менікання родини ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувшина місце, автомобіль залишили на узбіччі автодороги по АДРЕСА_2 .
З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, 18 січня 2015 року близько 21.15 години, знаходячись в селі Карла Маркса, Магдалинівського району Дніпропетровської області, маючи умисел на вчинення розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло із корисливих мотивів, 3 метою заволодіння чужим майном, незаконно проникли через незачинені ворота огорожі на подвір`я, пройшли до вхідних дверей житлового будинку АДРЕСА_2 . З метою уникнення впізнання вдягли на голови балаклави та на руки гумові рукавички. Після чого ОСОБА_11 , постукав у вхідні двері для виклику власників будинку.
Вхідні двері домоволодіння відчинила потерпіла ОСОБА_16 , після чого, реалізуючи свій злочинний умисєл, направлений на вчинення розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_17 ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, незаконно проникли до вказаного житла. Під час проникнення до домоволодіння ОСОБА_11 , застосовуючи насильство, взявши двома руками за голову ОСОБА_16 вдарив останню головою обстіну, чим завдав їй фізичний біль та тілесні утикодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани м`яких тканин голови, синців правого плеча і передпліччя, які в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкодженьз короткочасним розладом здоров`я.
Після проникнення до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій корисливий умисел на вчинення розбійного нападу, ОСОБА_11 , разом з особою, відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, виконуючи відведену Їм роль при вчиненні розбійного нападу, кожний, тримаючи в руках предмет, зовні схожий на пістолет, зайшли до кухні вказаного домоволодіння, в якій знаходились ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Після чого ОСОБА_11 , демонструючи предмет схожий на пістолет, застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я особи, здійснив постріл у ліве стегно ОСОБА_19 , від якого останній впав на підлогу та в подальшому ОСОБА_11 наніс ОСОБА_19 три або чотири удари правою ногою по обличчю та тулубу, чим спричинив йому фізичнийбіль та тілесні ушкодженняу вигляді сліпого пораненнялівого стегна, тупої травми тулуба, гематоми м`яких тканин поперекової ділянки зліва, які у своїй сукупності відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, та викликали тривалий розлад здоров`я, на термін, більш, як 21 день. Після чого ОСОБА_11 разом із особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, подавивши волю потерпілих ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 , почали вимагати грошові коштивід господаря будинку ОСОБА_18 .
В цей час виконуючи умови попередньої змови, ОСОБА_7 , тримаючи у руках предмет, схожий на пістолет, залишався біля вхідних дверей, з метою попередження здійснення супротиву мешканців будинку, а також запобігання спробам залишити домоволодіння та/або викликати когось на допомогу. ОСОБА_12 , виконуючи відведену йому роль та з метою попередження супротиву мешканців будинку, тримаючи в руках предмет, схожий на пістолет почав перевіряти наявність у домоволодінні іншихосіб, а побачивши у кімнатах будинку дітей, наказав останнім прослідувати на кухню.
Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачені та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, демонструючи предмети схожі на зброю, і тим самим погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я, знаходячись на кухні зазначеного домоволодіння, висунули вимогу ОСОБА_18 щодопередачі наявних грошових коштів. На відмову ОСОБА_18 надати грошові кошти,особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, наніс декілька ударів кулаком правої руки в обличчя потерпілого ОСОБА_18 , при цьому вимагаючи передати їм грошові кошти. Реально сприймаючипогрози та боячись за своє життя, ОСОБА_18 погодився передати цінності та вирушив до гардеробної кімнати разом з цією особою. Знаходячись у гардеробній кімнаті цією особою з метою подавлення опору, завдано потерпілому ОСОБА_18 декілька ударів кулаком правої руки в область тулубу, в результаті яких ОСОБА_18 спричинено фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, переломукісток носа, забою, саден і синців м`яких тканин голови, обличчя, які в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Після чого потерпілий ОСОБА_18 , взявши скриньку з золотими прикрасами повернувся з вказаною особою докухні.
Знаходячись на кухні вказаного домоволодіння, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 заволоділи належним родині Нор майном,а саме: золотим ланцюгом,вагою приблизно 25 г., золотим хрестиком із зображенням хреста по центру із білого золота, вагою близько 7-8 г, золотою печаткою із зображенням фігур у вигляді ромбів та квадратів, вагою близько 7-8 г, вінчальною каблучкою вагою близько 2 г., золотими сережкамиу кількості 3- 4 пар, золотими жіночими каблучкамиукількості2-х, золотими ланцюгами у кількості 2-3, усього на суму 30000 (тридцять тисяч) гривень.
Після заволодіння майном родини ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 провели потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та їх малолітніх дітей ОСОБА_20 . ОСОБА_21 , до підвального приміщення зазначеного домоволодіння, при цьому використовуючи заздалегідь приготовлений скотч, зв`язали руки потерпілим, зачинившиза ними двері покинули домоволодіння яке розташовано в АДРЕСА_2 , заволодівши викраденим, з місця скоєння злочину зникли, викраденим майном в подальшому розпорядились на власний розсуд. Умисними злочинними діями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , особи, відносно якої виділено матеріали в окреме провадження, потерпілим ОСОБА_16 та ОСОБА_18 завдано матеріальний збиток на загальну суму 30000 (тридцять тисяч) гривень.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та ухвалити свій, яким призначити останньому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченимзлочину та його особі, внаслідок м`якості.
Так, на переконання прокурора, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_7 разом з іншими співучасниками злочину, З застосуванням зброї здійснив умисний, зухвалий та заздалегідь підготовлений напад на родину Нор та потерпілого ОСОБА_19 , був безпосереднім учасником спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, здійснював вплив та тиск на потерпілих, активно та без вагань виконував відведену Йому роль. Поряд із цим, судом необґрунтовано в якості пом`якшуючої покарання обставини визнано щире каяття, оскільки ОСОБА_7 частково визнав свою вину лише в останньому слові. Прокурор вважає, що судом не наведено докладних мотивів за рахунок чого істотно знизилась ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину. За цих умов, на переконання прокурора, підстави для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України були відсутні.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_7 з доводами та вимогами апеляційної скарги прокурора не погоджується та просить залишити її без задоволення. На переконання обвинуваченого вирок відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України є законним та обґрунтованим.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, представника потерпілих, який проти задоволення скарги не заперечував, обвинуваченого та захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з апеляційної скарги, висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та правильність кваліфікацій його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого ОСОБА_7 та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину внаслідок м`якості, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з вимогами ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України за цей злочин.
Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Як у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані повною мірою.
Так, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який визнав себе винуватим, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину-інваліда 2015 року народження, на час вчинення злочину працював, за місцем проживання та місцем роботи має позитивні характеристики, за даними лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, а також стан здоров`я обвинуваченого, який має вади здоров`я та потребує лікування органів зору.
В якості обставин, які у відповідності з вимогами ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, повне відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої потерпілим, наявність на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини-інваліда, котра потребує постійного медичного догляду, та не встановив таких, які в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжують.
З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе протягом трьох років чотирьох місяців позбавлення волі та призначив останньому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.
Надаючи оцінку наведеним висновкам, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність та за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів.
Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються, зокрема, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Виходячи з наведених вимог закону, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди.
Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 свою вину визнав та розкаявся у вчиненому, про що свідчить його поведінка, а саме добровільне відшкодування ним завданої злочином шкоди на стадії досудового розслідування.
Поряд із цим, на вказані обставини вказує також й поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, зокрема те, що ОСОБА_7 не ухилявся від слідства, не переховувався, та протягом тривалого строку застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту виконував покладені на нього обв`язки, що вказує на усвідомлення та сприйняття ним покарання, що передбачено законом, та готовність його понести.
Поряд із цим, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 має на утриманні дитину-інваліда 1 групи з народження, яка народилась після вчинення ним злочину, та потребує постійного лікування.
На переконання колегії суддів, наведені обставини суд обґрунтовано визнав такими, що пом`якшують покарання, та дійшов мотивованого висновку про те, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.
Вирішуючи питання обґрунтованості наведених висновків, окрім позитивної характеристики обвинуваченого та даних про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, колегія суддів враховує також й обставини кримінального провадження, зокрема роль ОСОБА_7 у вчиненому злочині.
Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 у вчиненні злочину виконував другорядну роль та тілесних ушкоджень потерпілим не наносив, що має бути враховано при вирішенні питання обґрунтованості призначеного йому покарання.
За цих обставин, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання обґрунтовано застосовано положення ст. 69 КК України, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції та не вбачає підстав вважати призначене покарання явно несправедливим внаслідок м`якості.
Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого за цих умов колегія суддів розцінює як безпідставні.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4