УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 року

м. Київ
справа № 242/1584/18

провадження № 51-420ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 10 грудня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 18 січня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Суть питання
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, Селидівський міський суд Донецької області ухвалою від 10 грудня 2020 року задовольнив заяву судді ОСОБА_6 про самовідвід.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, захисник звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 18 січня 2021 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 10 грудня 2020 року, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.
Захисник не погодився з вищезазначеними ухвалами і звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вищевказані судові рішення.
Крім того, захисник ОСОБА_5 в касаційній скарзі порушив питання про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з ч. 2 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте ухвала Селидівського міського суду Донецької області від 10 грудня 2020 року про задоволення заяви судді про самовідвід не перешкоджає подальшому провадженню. З урахуванням зазначеного оскаржуване рішення не може бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Таким чином, оскільки оскаржувана ухвала Селидівського міського суду Донецької області від 10 грудня 2020 року не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, то у відкритті касаційного провадження в цій частині має бути відмовлено на зазначеній підставі.
Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції Українивідносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Згідно з абзацом першим ч. 2 ст. 392 КПК ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.
Частиною 4 ст. 399 КПКпередбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, захисник подав апеляційну скаргу на ухвалу суду, якою задоволено заяву судді про самовідвід, тобто на судове рішення яке окремому оскарженню не підлягає.
Тому суддя Донецького апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 .

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Донецького апеляційного суду від 18 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З касаційної скарги та наданих до неї судових рішень Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення скарги, а тому вважає за необхідне на виконання п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

Що стосується порушеного захисником ОСОБА_5 питання про передачу судового провадження на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, необхідно зазначити таке.
Зі змісту статей 434-1, 434-2 КПК убачається, що питання про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, може бути вирішено лише після відкриття касаційного провадження.

Аналогічний висновок міститься в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 13-22зн18.
Таким чином, оскільки Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника, тому колегія суддів не вбачає підстав для передачі скарги на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 10 грудня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 18 січня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3