Єдиний унікальний № 500/3527/17
Провадження № 1-в/946/151/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про направлення для відбування призначеного покарання

10 листопада 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїл Одеської області подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, не одруженого, працюючого за наймем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2017р., приведеного у відповідність до нового закону ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.08.2020 р., за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до п`яти років обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_3 , представник персоналу органу пробації ОСОБА_5 .

Суть питання, що вирішується
1.Орган з питань пробації звернувся до суду з поданням на підставі ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), ч. 2 ст. 78 КК для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що 14 листопада 2017 року ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання та наслідки за їх невиконання. У цей же день, 14 листопада 2017 року, засудженому була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію перший понеділок кожного місяця, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис. Однак ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, своєї вини не усвідомлює, систематично під час іспитового строку вчиняв вісім адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, у тому числі два з яких після винесення йому письмового попередження. Так, на ОСОБА_3 були накладені адміністративні стягнення за вчинення адміністративних правопорушень 04.07.2018 р. за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), 28.10.2018 р. за ч. 5 ст. 121 КУпАП, 22.12.2019 р. за ч. 1 ст. 126 КУпАП, 07.01.2020 р. за ч. 1 ст. 1751 КУпАП, 17.02.2020 р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 14.02.2020 р. за ст. 124 КУпАП, 04.07.2020 р. за ч. 4 ст. 126 КУпАП та 01.09.2020 р. за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Встановлені судом обставини
2.Представник органу з питань пробації ОСОБА_5 під час судового розгляду подання підтримала, просила суд скасувати засудженому ОСОБА_3 випробування та направити його для відбування призначеного судом покарання, у зв`язку з тим, що він систематично вчинює адміністративні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Представниця органу з питань пробації також додала, що ОСОБА_3 під час іспитового строку вчинив ще одне адміністративне правопорушення, та надала під час судового розгляду копію постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2020 р., якою на нього було накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

3.Прокурор ОСОБА_4 під час судового розгляду подання органу з питань пробації також підтримала, і також просила суд скасувати випробування та направити ОСОБА_3 для відбування покарання. При цьому прокурор послалася на те, що ОСОБА_3 вчинив дев`ять адміністративних правопорушень, що потягнули за собою адміністративні стягнення, три з них після застосування відносно нього попередження, що свідчить про те, що ОСОБА_3 не бажає стати на шлях виправлення.

4.ОСОБА_3 під час судового розгляду погодився з поданням органу з питань пробації та визнав обставини викладені в поданні, зазначивши, що він дійсно вчиняв адміністративні правопорушення під час іспитового строку та його попереджали про наслідки за таку його поведінку під час іспитового строку, однак просив суд суворо його не карати.

5.Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2017 р. ОСОБА_3 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК, до п`яти років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК, а саме періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (а.о.с. 3 4).

6.Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 серпня 2020 року призначене засудженому ОСОБА_3 вказаним вироком суду від 06.10.2017 р. основне покарання за ч. 2 ст.309 КК у виді позбавлення волі на строк п`ять років було приведено у відповідність до нового закону в частині його пом`якшення, та вирішено вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК, і йому визначено більш м`який вид основного покарання у виді обмеження волі на строк п`ять років без зміни змісту вироку в іншій частині (а.о.с. 187 188).

7.Постановою від 14.11.2017 р., з якою ОСОБА_3 був ознайомлений, йому були встановлені дні явки для реєстрації до органу з питань пробації перший понеділок кожного місяця (а.о.с. 18).

8.Також ОСОБА_3 14 листопада 2017 року були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки, а також він був попереджений про те, що у разі невиконання покладених судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, звільнення від відбування покарання може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.о.с. 14).

9.Протягом іспитового строку ОСОБА_3 систематично вчиняв адміністративні правопорушення, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності: постановою від 04.07.2018 р. за вчинення 04.07.2018 р. адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП (порушення правил зупинки на пішохідних переходах) накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.о.с. 127, 169); постановою від 28.10.2018 р. за вчинення 28.10.2018 р. адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування ременем безпеки) накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.о.с. 128, 173); постановою від 22.12.2019 р. за вчинення 22.12.2019 р. адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, поліса страхування) накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.о.с. 129, 171); постановою від 07.01.2020 р. за вчинення 07.01.2020 р. адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 1751 КУпАП (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях) накладено адміністративне стягнення у виді попередження (а.о.с. 132, 174); постановою від 14.02.2020 р. за вчинення 22.12.2019 р. адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння) накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами (а.о.с. 181); постановою від 17.02.2020 р. за вчинення 22.12.2019 р. адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.о.с. 182).

10.Після вчинення ОСОБА_3 зазначених адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення органом з питань пробації 02.03.2020 р. було застосовуване відносно ОСОБА_3 письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (а.о.с. 135).

11.Але ОСОБА_3 , незважаючи на застосоване відносно нього письмове попередження, протягом іспитового строку продовжив вчиняти адміністративні правопорушення, за що знов неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності: постановою від 04.07.2020 р. за вчинення 04.07.2020 р. адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом) накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.о.с. 176); постановою від 01.09.2020 р. за вчинення 04.07.2020 р. адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП (повторне протягом року відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння) накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами (а.о.с. 200 201); постановою від 16.10.2020 р. за вчинення 20.09.2020 р. адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом та яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за тотожне правопорушення, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння) накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами (а.к.п. 154 155).

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
12.Отже суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи та документи, надані під час судового розгляду, допитавши засудженого ОСОБА_3 , дійшов висновку, що подання органу з питань пробації підлягає задоволенню, а засудженого ОСОБА_3 необхідно направити для відбуття призначеного покарання з таких підстав.

13.Вирішуючи подання органу з питань пробації, суд виходить з такого.

14.Згідно ч. 2 ст. 78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

15.Згідно ч. 1 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

16.Зі змісту абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

17.Частиною ж 2 ст. 166 КВК встановлено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

18.Виходячи із граматичного тлумачення положень ч. 2 ст. 78 КК, в якій застосований сполучник «або», то для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання є достатньою наявність лише однієї із перелічених в ній обставин, а саме: або невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, або ж систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Це означає, що для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання не є необхідним встановлювати наявність відразу цих двох обставин, а лише однієї з них. Крім того, суд звертає також увагу на те, що ця норма сформульовано імперативно, і у випадку встановлення наявності однієї із зазначених підстав, то у суду відсутні дискреційні повноваження вирішувати чи направляти, чи не направляти засудженого для відбування покарання, а встановлений обов`язок суду прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Саме тому, при вирішенні питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання за поданням органу з питань пробації доказуванню та встановленню підлягають лише факти невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, та/або систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому інші обставини для вирішення подання органу з питань пробації не мають значення, окрім тих, що обґрунтовують поважність причин невиконання покладених обов`язків.

19.Таким чином, системний аналіз положень ст. 78 КК дає підстави для висновку, що суд зобов`язаний ухвалити рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у випадку, якщо засуджений під час іспитового строку або не виконує покладені на нього обов`язки, або ж систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому значення має поведінка засудженого саме під час іспитового строку, а не до його початку та після його завершення.

20.Про успішне проходження засудженим іспитового строку можна було би вести мову тільки у випадку дотримання усіх правових наслідків звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що перелічені у ст. 78 КК, а саме не вчинення іншого кримінального правопорушення, виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення систематично правопорушень, що потягли би за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. В іншому випадку, при порушенні протягом іспитового строку умов звільнення від відбування покарання, не можна вважати, що засуджений виправдав виявлену до нього судом довіру, своєю поведінкою довів своє виправлення та пройшов випробування, що було би підставою для звільнення його від призначеного покарання. Саме про це й йдеться у ст. 78 КК, якою встановлені правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку. І саме положення цієї норми мають бути застосовані судом в цьому випадку, а не будь-які інші.

21.При розгляді цього провадження суд оцінює наслідки звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання виключно під час іспитового строку, та не бере до уваги його поведінку до або після закінчення іспитового строку. Закінчення іспитового строку, без дотримання правових наслідків звільнення від відбування покарання з випробуванням в силу ст. 78 КК не означає про автоматичне звільнення засудженого від покарання. Питання про звільнення від відбування призначеного засудженому покарання вирішується судом в залежності від дотримання правових наслідків звільнення від відбування покарання з випробуванням, що прямо випливає з положень тієї ж ст. 78 КК. В іншому випадку, положення вказаної норми були би сформульовані інакше, та в ній були би закріплені положення про автоматичне звільнення засудженого від призначеного йому покарання зі спливом іспитового строку без рішення суду, як це зроблено у ст. 89 КК.

22.З досліджених же судом доказів випливає, що, незважаючи на застосоване 02.03.2020 р. (а.о.с. 135) письмове попередження про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання після вчинення 04.07.2018 р., 28.10.2018 р., 22.12.2019 р. та 07.01.2020 р. ОСОБА_3 адміністративних правопорушень за ч. 1 ст.122 КУпАП (а.о.с. 127, 169), за ч. 5 ст. 121 КУпАП (а.о.с. 128, 173), за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.о.с. 129, 171), за ч. 1 ст. 1751 КУпАП (а.о.с. 132, 174), за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.о.с. 181) та за ст. 124 КУпАП (а.о.с. 182) (п. 9 ухвали), ОСОБА_3 продовжив систематично вчиняти адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення (п. 11 ухвали).

23.Отже, ОСОБА_3 під час іспитового строку вчинив дев`ять адміністративних правопорушень, і як мінімум сім з них: за ч. 1 ст. 122 КУпАП (порушення правил зупинки на пішохідних переходах) (а.о.с. 127, 169), за ч. 5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування ременем безпеки) (а.о.с. 128, 173), за ч. 1 ст. 1751 КУпАП (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях) (а.о.с. 132, 174), за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння) (а.о.с. 181), за ч. 4 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом) (а.о.с. 176), за ч. 2 ст. 130 КУпАП (повторне протягом року відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння) (а.о.с. 200 201) та за ч. 3 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом та яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за тотожне правопорушення, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння) (а.к.п. 154 155) є умисними, потягли за собою адміністративні стягнення на ОСОБА_3 , а тому свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Характер перелічених правопорушень свідчить про те, що ОСОБА_3 при їх вчиненні усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав їх шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків. Саме тому усі вказані правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, свідчать про небажання ОСОБА_3 стати на шлях виправлення. Крім того, три з семи умисних правопорушення ОСОБА_3 вчинив після застосування до нього 02.03.2020 р. (а.о.с. 135) письмового попередження про скасування випробування (ч. 2 ст.166 КВК).

24.Отже, вчинення ОСОБА_3 протягом іспитового строку сімох умисних адміністративних правопорушень, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень, в силу абз. 2 ч. 3 ст.166 КВК слід вважати систематичним вчиненням правопорушень, що свідчать про небажання засудженого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення.

25.Таким чином, оскільки ОСОБА_3 під його особистий підпис був повідомлений про наслідки систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, йому були відомі наслідки систематичного вчинення таких правопорушень у виді направлення для відбування призначеного судом покарання. Однак, незважаючи на застосоване до нього письмове попередження після вчинення адміністративних правопорушень, засуджений ОСОБА_3 в період іспитового строку продовжив вчиняти чисельні умисні правопорушення, які потягли адміністративні стягнення. Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 мав реальні можливості своєю поведінкою довести виправлення без застосування призначеного йому судом покарання шляхом виконання покладених на нього обов`язків та шляхом невчинення систематично адміністративних правопорушень, а факт систематичного вчинення, незважаючи на попередження про наслідки, умисних адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, свідчить про небажання засудженого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим, враховуючи засаду невідворотності відбування покарання, закріплену у ст. 5 КВК, в силу імперативних положень ч. 2 ст. 78 КК його слід направити для відбування призначеного судом покарання.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК, ст. 166 КВК, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 537, 539 КПК, суд

постановив:
1.Подання Ізмаїльського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області задовольнити.

2.ОСОБА_3 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2017 р., приведеного у відповідність до нового закону ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.08.2020 р., за ч. 1 ст. 309 КК до п`яти років обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, направити для відбування призначеного судом покарання у виді обмеження волі на строк п`ять років.
3.Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

4.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

5.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

6.Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді, а засудженому та прокурору вручити копію ухвали негайно після її оголошення.

7.Повний текст ухвали оголошений 12 листопада 2020 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1