Справа № 444/1009/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1049/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в залі судових засідань Львівського апеляційного суду, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 15 вересня 2020 року про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

встановила:

даною ухвалою, задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 листопада 2020 року включно.

Визначено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 3 ст.183 КПК, заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 65 910 (шістдесять п"ять тисяч дев"ятсот десять) гривень 00 коп.

В разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 обов`язок прибувати до суду згідно виклику, не відлучатися з населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи; утримуватися від спілкування з свідками по справі, здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що у випадку невиконання покладених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України суд матиме право не визначати розмір застави.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції вказав, що враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, підвищену суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень, відсутність на час затримання в останнього постійного місця роботи, відповідно соціальні зв`язки не відзначаються міцністю. З огляду на викладене, наявні обгрунтовані підстави вважати, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам ОСОБА_6 переховуватися від суду, вчиняти інші злочини, впливати на свідків, тобто наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього судом взято до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, якими є кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2, 3 ст.185 КК України, які мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, відповідно є наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також, суд врахував практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Зазначення того, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, який йому інкримінуються, характеризує його особу саме з негативної сторони. Наведене може свідчити про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі бажатиме ухилення від відповідальності і переховуватиметься від суду, оскільки у нього відсутні на час затримання місце роботи, відповідно соціальні зв`язки не відзначаються міцністю, а також, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки потребуватиме засобів для існування, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом залишення місця проживання, затягуванням судового процесу. Крім цього, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працює, суд вважав, що йому необхідно визначити заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір застави, суд вважав за необхідне розрахувати виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.07.2020 року становить 2197,00 грн.

На вказану ухвалу обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити на меншу суму розмір застави, переглянути міру запобіжного заходу на інший, що не пов`язаний з триманням під вартою. Розгляд справи вказав за можливе розглядати без його участі. В обґрунтування вказує, що при обранні йому запобіжного заходу не враховано стан його здоров`я, наявність в нього утриманців, тиск на свідків та потерпілих. Наголошує, що співпрацює зі слідством. Вважає, що розмір застави є перевищеним.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який заперечив проти вимог апелянта та просив залишити без змін ухвалу суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

У Рішенні Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) щодо ОСОБА_8 зазначено, що положення частини 2 статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Згідно ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів справи, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст. 185 КК України, тобто, кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 є тяжким, згідно ст. 12 КК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 врахував, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України немає.

При розгляді клопотання суд обґрунтовано врахував, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, підвищену суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень, відсутність на час затримання в останнього постійного місця роботи, відповідно соціальні зв`язки не відзначаються міцністю. Підставно вважав, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам ОСОБА_6 переховуватися від суду, вчиняти інші злочини, впливати на свідків, тобто наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього судом взято до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, якими є кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2, 3 ст.185 КК України, які мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, відповідно є наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також, суд врахував практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Зазначення того, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, який йому інкримінуються, характеризує його особу саме з негативної сторони. Наведене може свідчити про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі бажатиме ухилення від відповідальності і переховуватиметься від суду, оскільки у нього відсутні на час затримання місце роботи, відповідно соціальні зв`язки не відзначаються міцністю, а також, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки потребуватиме засобів для існування, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом залишення місця проживання, затягуванням судового процесу.

Що стосується доводів апелянта про розмір застави, який він вважає непомірним, то слідчим суддею вірно враховано те, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працює та що йому необхідно визначити заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, доводи апелянта правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, зокрема не пов`язаного з триманням під вартою, на чому наполягає апелянт, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 405, 407 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 15 вересня 2020 року про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4