У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.09.2020 Справа №607/14425/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна квартиру АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадждення №0002726 від 19 вересня 2019 року, арешт на яке було накладено ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 30 липня 2020 року (справа 607/10776/20).

Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 30 липня 2020 року (справа 607/10776/20) було скасовано ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.07.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно та ухвалено нову, якою задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , накладено арешт на майно, а саме квартиру площею кв.м): 126.6, Опис: 1-а кімната 20,0 кв.м., 2-а кімната 18,8 кв.м., житлова площа 38,8 кв.м., кухня окрема площею 22,2 кв.м., їдальня 36,8 кв.м., ванна 9,1кв.м., коридор 17,3 кв.м., балкон 2,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_4 та 1/4 гаража загальною площею 80.7 кв,м., гараж IV, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_7 .

Заявник у клопотанні зазначив, що 26.07.2019 року було укладено Договір дарування квартири, згідно з умовами якого ОСОБА_8 як дарувальник, передав безоплатно у власність (подарував) ОСОБА_4 , обдарований, прийняв у власність належну, дарувальнику, на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_4 , дарунок. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за № 386.

26.07.2019 року було укладено Договір дарування гаражу, згідно з яким ОСОБА_8 , дарувальник, передав безоплатно у власність (подарував) ОСОБА_4 , обдарований, прийняв у власність належну, дарувальнику, на праві приватної власності гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , гараж IV. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за № 389.

ОСОБА_8 , як вказав заявник, вище зазначені об`єкти нерухомого майна, належали на праві приватної власності. Станом на 12.03.2020року, Договори дарування від 26.07.2020року не скасовані, право власності належить ОСОБА_4 . В розумінні Цивільного кодексу України ОСОБА_4 є добросовісним набувачем.

Таким чином, заявник звертав увагу, що, в силу п. 2 ч. 10, ст. 170 КПК, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, на даний час не проведено допити, не вручена підозра та не передано до суду обвинувальний акт, не доведено неправомірні дії нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 щодо здійснення реєстрації майна, вказані дії вчинено у місті Києві, що може свідчити про порушення правил підслідності, а наявний арешт перешкоджає ОСОБА_4 вільно володіти та користуватися своїм майном.

В судовому засіданні заявник доводи клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши доводи клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

В той же час, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У провадженні слідчого відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за №0002726 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.365-2 КК України за заявою ОСОБА_10 щодо безпідставної перереєстрації нотаріусом Київського міського нотаріального округу об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 : квартири та 1/4 гаража.
В ході досудового розслідування було встановлено, що на підставі нотаріально посвідчених договорів 21 червня 2019 року: ОСОБА_10 придбала у ОСОБА_11 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_11 подарувала їй 1/4 гаража за вище вказаною адресою загальною площею 80,7 кв.м.
На підставі заочного рішення Керченського районного суду АР Крим від 02.10.2012 року про визнання права власності на вказане майно у зв`язку з визнанням дійсним укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 нотаріально не посвідченого попереднього договору купівлі-продажу приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 26.07.2019 року здійснив реєстраційні дії за ОСОБА_8 , зареєструвавши за останнім вказану квартиру та цілий гараж, а ОСОБА_8 того ж дня подарував їх ОСОБА_4 .
Постановляючи ухвалу від 30 липня 2020 року про накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, Тернопільський апеляційний суд виходив з тих мотивів, що вчинені приватним нотаріусом нотаріальні дії не свідчать про те, що він переконався у чинності документу, який було надано як підставу для проведення реєстраційної дії, заочне рішення Керчинського міського суду АР Крим від 02 жовтня 2012 року у справі №108/8506/12, у якому йдеться про визнання права власності на цілий гараж хоча попередньому власнику ОСОБА_11 належала на підставі правостановлюючих документів лише 1/4 його частина, яку вона і подарувала потерпілій ОСОБА_10 , як встановила колегія суддів, відсутнє у ЄДРСР, а у вказаному суді відсутня реєстрація справ за такими номерами.
Оцінюючи зібрані докази та встановлені в ході розгляду апеляційної скарги обставини, апеляційний суд вказав, що вказане майно відповідає встановленим ст. 98 КПК критеріям щодо речових доказів та є матеріальним об`єктом, який може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, застосований захід забезпечення кримінального провадження відповідає меті та завданням накладення арешту в розумінні ст. 170 КПК України, оскільки право власності на вказане майно за короткий період часу неодноразово перереєстровувалось на різних осіб: ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , а незастосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження щодо заборони розпорядження та відчуження з боку інших осіб даними об`єктами нерухомого майна може призвести до вчинення незаконної передачі та відчуження, негативно вплинути на права потерпілої, яка не зможе безперешкодно користуватись законно придбаним майном у зв`язку з постійним переходом права власності на нього до різних осіб та перешкодить ходу досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на обставини кримінального провадження, слідчий суддя зазначає, що в межах клопотання та наданих суду матеріалів заявником не було належним чином доведено необґрунтованість накладеного ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 30 липня 2020 року арешту, та не надано достатніх та обґрунтованих доводів щодо відсутності потреби у в подальшому застосуванні цього заходу, тоді як відсутність реєстрації заочного рішення від 02 жовтня 2012 року у справі №108/8506/12 Керчинського міського суду АР Крим у ЄРСР, відсутність у вказаному суді такої нумерації справ, визнання в межах такого рішення власником цілого гаража ОСОБА_13 , хоча оспорювалась лише 1/4 його частина, та заразом вчинені нотаріусом КМНО реєстраційні щодо вказаного майна всупереч вимогам відомчої Інструкції без перевірки представлених особами правовстановлюючих документів на вказане майно, реєстрація зазначеного майна в один день на різних осіб ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , в сукупності свідчать про причетність спірного об`єкту нерухомого майна до вчинення кримінального правопорушення та наявність обґрунтованих ризиків його відчуження на користь третіх осіб, що негативно вплине на права потерпілої та хід досудового розслідування у кримінальному провадженні, відкритого за фактом зловживання приватним нотаріусом КМНО своїм службовим становищем саме щодо зазначеного у клопотанні нерухомого майна.
Відтак, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна квартири за адресою АДРЕСА_2 , накладеного ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 30 липня 2020 року у провадженні 607/10776/20, задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна квартири за адресою АДРЕСА_2 , накладеного ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 30 липня 2020 року у провадженні 607/10776/20 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1