Справа № 317/3436/20
Провадження № 1-в/317/352/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку заяву про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Перекоп, Каховського району, Херсонської області, українця, громадянина України, не працював, з середньо-спеціальною освітою, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засудженого: 19.06.2015 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ст.115 ч. 1, ст. 194 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ч.3, ст. 70 ч. 1 КК України до 12 років позбавлення волі, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.02.2016 року зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 24.07.2013 року по 27.08.2015 року на підставі ст.72 ч.5 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений, відповідно до матеріалів особової справи не довів своє виправлення.

Представник адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, зазначив, що засуджений на шлях виправлення не став.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений 19.06.2015 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ст.115 ч. 1, ст. 194 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ч.3, ст. 70 ч. 1 КК України до 12 років позбавлення волі, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.02.2016 року зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 24.07.2013 року по 27.08.2015 року на підставі ст.72 ч.5 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З наданої адміністрацією виправної колонії характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.08.2013 року.
Під час тримання у Кіровоградському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 28.09.2015 року тримався в Дніпропетровському слідчому ізоляторі, за час тримання характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 06.10.2015 року відбував покарання в державні установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)», характеризувався наступним чином, порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень не мав, але за сумлінну працю отримав одне заохочення правами начальника установи. З 17.04.2016 року тримався в Дніпропетровському слідчому ізоляторі, за час тримання характеризувався посередньо, порушення вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 06.05.2016 року відбував покарання в державні установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)», характеризувався наступним чином, допустив 8 (вісім) порушень вимог режиму відбування покарання, які виразилися у зберіганні заборонених предметів, перешкоджанню проведенню обшуку, невиконання законних вимог адміністрації та у порушенні режиму тримання в ДІЗО, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення погашені у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має вісім заохочень правами начальника установи.
З 07.10.2020 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризується наступним чином, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає, стягнень та заохочень не має.
На виробництві установи не працевлаштований, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, без ініціативи,не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, та у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не приймає. Відповідно ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне. У відношенні до персоналу установи дотримується не завжди правомірних та ввічливих взаємовідносин, передбачені законом вимоги персоналу установи виконує під контролем. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування під наглядом, має посередній рівень необхідних навичок. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться не завжди сумлінно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Розглянувши заяву засудженого про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, вислухавши думку засудженого та його захисника, прокурора та представника адміністрації установи, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Строк, визначений ч. 4 ст. 82 КК України, необхідний для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_5 відбув.
Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Відповідно до матеріалів особової справи встановлено, що ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.02.2016 року ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 24.07.2013 року по 27.08.2015 року на підставі ст.72 ч.5 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто значну частину строку покарання призначеного Олександрівським районним судом Кіровоградської області ОСОБА_5 перебував у слідчих ізоляторах, отже суд вважає можливим, розглядати матеріали особової справи відносно ОСОБА_5 та оцінювати поведінку засудженого в цілому під час його знаходження як в установі виконання покарання, так і в слідчих ізоляторах.

ОСОБА_5 був засуджений за умисний особливо тяжкий злочин, за вироком суду має цивільний позов на суму 61 540,68, який не відшкодовано.

Згідно матеріалів наданих ДУ «Біленьківська виправна колонія №99» ОСОБА_5 на протязі всього часу знаходження в слідчих ізоляторах та в установі відбуття покарання характеризувався посередньо, на виробництві установи не працевлаштований, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, без ініціативи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, та реалізації програм диференційованого виховного впливу, не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне. Виконує роботи із самообслуговування під наглядом, має посередній рівень необхідних навичок. За весь час знаходження під вартою та в установі відбування покарання має 8 порушень установленого порядку відбування покарання та 9 заохочень.

За таких обставин, враховуючи думку учасників процесу, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 своєю нестабільною поведінкою і посереднім ставленням до праці не доводить, що він став на шлях виправлення, що згідно з законом виключає можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, відтак клопотання є передчасним і необґрунтованим, тому у його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 369-372, 392-393, 395, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1