Провадження № 1-кс/161/7130/20
У Х В А Л А
про відмову у накладенні арешту на майно
м. Луцьк 07 жовтня 2020 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000608 від 15.09.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
На адресу слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Клопотання мотивоване тим, що 25.07.2019 між ТОВ "Мегафрукт" та ТОВ "ГІППО" було укладено договір поставки, відповідно до якого ТОВ "Мегафрукт" зобов`язувався поставити ТОВ "ГІППО" товар (фрукти та овочі), однак, невстановлені особи ТОВ "ГІППО", діючи умисно з корисливих мотивів, увійшовши в довіру ТОВ "Мегафрукт", шахрайським шляхом заволоділи товаром, чим спричинили ТОВ "Мегафрукт" майнової шкоди в особливо великих розмірах.

15.09.2020 слідчим управлінням ГУ НП у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000608, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Встановлено, що згідно вказаного вище договору поставки ТОВ «Мегафрукт» систематично поставляв ТОВ «Гіппо» свіжі фрукти та овочі. Вага відвантаження однієї поставки становила від 10 до 25 тонн, а поставки здійснювались 4 6 разів в тиждень. Поставки здійснювались до липня 2020 року, а в подальшому були припинені у зв`язку з виниклими проблемами по оплаті придбаного товару. Проблеми з оплатою товару почались ще в травні 2020 року. Як наслідок сума боргу ТОВ «Гіппо» перед ТОВ «Мегафрукт», яка утворилась через несплату коштів за придбаний товар, на даний час складає близько 7 000 000 грн.

Дане підтверджується показами ОСОБА_5 , який являється директором ТОВ «Мегафрукт» та актами взаємозвірки проведеної ТОВ «Мегфрукт» та ТОВ «Гіппо». Крім цього останній зазначає, що з метою збільшення кількості замовлення, а також гарантії своєчасної проплати за отриманий товар, тобто наданні певного пріоритету ТОВ «Мегафрукт», керівник відділу фреш ТОВ «Гіппо» ОСОБА_6 наполіг на щомісячній платі йому ретробонусів у розмірі 2% від місячного обороту товариства. Зокрема, ОСОБА_6 зазначав, що отриманні кошти буде ділити з ОСОБА_7 . Як наслідок, ОСОБА_5 змушений був сплачувати вказану суму коштів на рахунки надані ОСОБА_6 , а саме на рахунки відкриті в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 та НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 . Також грошові кошти часто передавались ОСОБА_5 особисто ОСОБА_6 в місті Луцьку.

Грошові кошти, які переводились на вищевказані рахунки відразу знімались або переводились на інші рахунки працівників ТОВ «Гіппо», що свідчить про протиправну діяльність, яку проводила дирекція ТОВ «Гіппо» відносно ТОВ «Мегафрукт».

Таким чином зазначені обставини свідчать про те, що дирекція ТОВ «Гіппо» умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення повідомивши завідомо неправдиву інформацію, взявши на себе зобов`язання які заздалегідь не мала на меті виконувати, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами та товарно матеріальними цінностями ТОВ «Мегафрукт», чим спричинила останньому матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.

Зокрема, в договорі поставки №250719 01/1г від 25 липня 2019 року, який був укладений між ТОВ «Мегафрукт» та ТОВ «Гіппо» зазначено розрахунковий рахунок ТОВ «Гіппо» НОМЕР_3 відкритий у АТ «Ощадбанк», на який ймовірно зараховувались грошові кошти протиправно отримані від ТОВ «Мегафрукт» та кошти отримані від реалізації продукції поставленої останніми і продовжуються зберігатись на зазначеному рахунку.

Санкцією ч. 4 ст. 190 КК України встановлено що за вчинення вказаного злочину передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання можливості приховування та відчуження належного ТОВ «Гіппо» майна, а також забезпечення відшкодування шкоди потерпілим завданої внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладені арешту на зазначене вище майно, а саме на вказані рахунки належні фізичним особам та ТОВ «Гіппо».

Слідчий та прокурор подали заяви з проханням слухати клопотання за їх відсутності, наполягають на накладенні арешту на спірне майне.

Дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, з наступних підстав.

Частиною другою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У частинах п`ятій та шостій статті 170 КПК України вказано, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу вищенаведених положень кримінально-процесуального законодавства слідує, що арешт майна, з метою забезпечення можливої конфіскації майна чи відшкодування шкоди, завданої злочином може бути накладений лише на майно:

1) підозрюваного;

2) обвинуваченого;

3) засудженого;

4) юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В розглядуваному випадку, в матеріалах клопотання відсутні відомості про те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 мають статус підозрюваних у даному провадження, або в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочином.

Крім того, матеріали кримінального провадження, зокрема витяг з ЄРДР, не містить у собі відомостей про те, що ТОВ «Гіппо» є юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження, так само як і відсутність відомості про те, що це підприємство в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочином.

У зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя дійшов висновку, що на майно осіб, які наведені слідчим у клопотанні, не може бути накладений арешт на підставі п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області ОСОБА_1