ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/284/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника

земельної ділянки

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 21 серпня 2020 року,-

встановила:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 21 серпня 2020 року задоволено клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на земельні ділянки із кадастровими номерами :01:001:1496 площею 1,7500 га (реєстраційний номер 212) та :01:001:1497 площею 0,2500 га (реєстраційний номер - 212), які розташовані за межами населеного пункту Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області та належать на праві приватної власності ОСОБА_8 шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та/або користування.

Слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що вказані земельні ділянки мають істотне значення для повного, обєктивного та всебічного зясування обставин під час досудового розслідування кримінального провадження, можуть бути використані як доказ факту злочинних дій вчинених ОСОБА_9 , вказав, що земельні ділянки можуть стати наслідком їх видозміни, відчуження або передачі третім особам, мають значення для подальшого розслідування кримінального провадження та є речовими доказами у ньому.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на земельні ділянки скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вказані земельні ділянки, належні ОСОБА_8 , відмовити.

В обґрунтування вказаних вимог посилається на те, що ОСОБА_8 є добросовісним набувачем вказаних земельних ділянок, які утворилися внаслідок поділу земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1488, площею 2,0 га.

Апелянт вважає, що прокурором не доведено обставин, а слідчим суддею не обґрунтовано причин, з яких це майно повинно бути арештоване.

Вказує, що ОСОБА_8 не є підозрюваною у кримінальному провадженні, тому накладення арешту на земельні ділянки є для неї надмірним тягарем.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах адвоката ОСОБА_10 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, в судових дебатах прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу адвоката, просить ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши докази кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу адвоката слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в Тернопільську місцеву прокуратуру надійшли матеріали з УСР в Тернопільській області за фактом шахрайського заволодіння земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства.

Відомості по даному факту внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000077 від 15 липня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно наказу серія та номер 22-16674-СГ виданого 04.07.2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області гр. ОСОБА_9 надано у власність земельну ділянку площею 1,9500 га (кадастровий номер :03:015:0121) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Радомилівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

Окрім цього, ОСОБА_9 , в порушення вимог ч.4 ст. 116 Земельного Кодексу України, відповідно до якої передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у передбачених нормах проводиться один раз по кожному виду використання) шляхом обману з метою заволодіння земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, подав завідомо не правдиві відомості у компетентні органи щодо не реалізації свого Конституційного права на безоплатне отримання земельної ділянки, внаслідок чого згідно наказу серія та номер 19-1885/14-19-СГ виданого 07.06.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру в Тернопільській області останньому повторно безоплатно надано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:1488) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, ринкова вартість якої становить 800000 грн..

В ході проведення досудового розслідування також з`ясовано, що згідно з довідкою №216358424 від 15.07.2020 року із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:1488, 12 липня 2019 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Тернопільської області ОСОБА_11 , укладено договір дарування, відповідно до якого вищевказана земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_8 , яка, в подальшому, 12.07.2019 року передала цю земельну ділянку в оренду ТОВ БУЧАЧАГРОХЛІБПРОМ строком на п`ять років.

У вказаному кримінальному провадженні підозра нікому не оголошувалася.

15 липня 2020 року постановою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 вказана земельна ділянка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 06.08.2020 року, в межах кримінального провадження, накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1488, однак при зверненні ухвали до виконання зясовано, що земельна ділянка з вказаним кадастровим номером перестала існувати.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 220637532 та за №220637751 від 18.08.2020 року встановлено, що 29.07.2020 року ОСОБА_8 здійснила поділ земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1488, внаслідок якого утворилися дві земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:1496 площею 1,7500 га та :01:001:1497 площею 0,2500 га, про що відповідні відомості внесено до реєстру 03.08.2020 року.

12 серпня 2020 року слідчою ОСОБА_12 винесено постанову, якою земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:1496 площею 1,7500 га та :01:001:1497 площею 0,2500 га визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні № 0000077 від 15 липня 2020 року.

Таким чином, слідчим суддею встановлено та вірно обґрунтовано, що вищевказані земельні ділянки відповідають зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям, тобто є такими, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому посилання апелянта на те, що слідчим суддею не обґрунтовано причин, з яких це майно повинно бути арештоване, є безпідставним.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів вважає, що відповідно до ст.170 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі зазначені в ч.2 ст. 173 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, беручи до уваги, що обмеження права на вказане майно є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, враховуючи те, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:1496 площею 1,7500 га та :01:001:1497 площею 0,2500 га можуть стати наслідком їх видозміни, відчуження або передачі третім особам, мають значення для подальшого розслідування кримінального провадження, є речовим доказам у кримінальному провадженні, існують правові підстави для арешту майна, тому підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що розгляд даної справи відбувся у відсутності ОСОБА_8 та її представника-адвоката ОСОБА_7 , чиї інтереси зачіпає оскаржуване рішення, про вказане рішення апелянти дізналися 07.09.2020 року, тому їм слід поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причини пропуску поважними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Поновити адвокату ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 21 серпня 2020 року про накладення арешту на земельні ділянки - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді