Справа № 567/572/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000140 по обвинуваченню ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Точевики Острозького району Рівненської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з базовою загальною середньою освітою, учня 11 класу НВК «Білашівська ЗОШ І-ІІІ ступенів-дитячий садок», жителя : АДРЕСА_1 , раніше судимого 24.04.2019р. Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст.75, 104 КК України з іспитовим строком 2 роки, з покладенням згідно ухвали Рівненського апеляційного суду від 03.12.2019 р. відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.4 ч.2 ст.76 КК України обов`язків : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.2 ст.194 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим 24.04.2019р. Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки, на шлях виправлення не став та до закінчення іспитового строку вчинив нові умисні злочини.

Так, 07 квітня 2020 року приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці поблизу приміщення місцевого клубу, що розташований за адресою : с.Точевики, вул.Шевченка, 34А Острозького району Рівненської області, під час словесного конфлікту з ОСОБА_5 , на грунті особистих неприязних відносин, з метою залякування потерпілого ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, взявши до рук скляну пляшку та загостривши її шляхом розбиття об камінь, словесно повідомив ОСОБА_5 про те, що позбавить його життя. В подальшому, в ході продовження словесного конфлікту, використовуючи вказану розбиту скляну пляшку, почав рух в сторону потерпілого.

В результаті вказаних дій потерпілий ОСОБА_5 сприйняв погрозу вбивством на свою адресу, разом з демонстрацією розбитої скляної пляшки, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю.

Окрім того, 08 квітня 2020 року приблизно о 00 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території господарства в АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 та в якому проживає ОСОБА_5 , маючи умисел на знищення та пошкодження майна шляхом підпалу, діючи з мотивів помсти, на грунті особистих неприязних відносин, які склалися між ним та ОСОБА_5 , шляхом розведення відкритого вогню підпалив дерев`яну конструкцію сінозвалища, чим вчинив знищення вказаної конструкції, тридцяти тюків сіна та пошкодження дерев`яного воза на металевій рамі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати покази. Свою провину у вчиненні інкрімінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, водночас просив суд суворо його не карати.

Суд встановив, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.2 ст.194 КК України та винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у їх вчиненні, знайшли підтвердження у зібраних на досудовому слідстві та перевірених у судовому засіданні доказах.

Суд вважає недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих, які просить дослідити прокурор і з чим погодились інші учасники судового провадження.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його провина у вчиненні кримінальних правопорушень доведена в ході судового розгляду на підставі показів потерпілих, свідків та сукупністю інших доказів, зібраних в ході досудового розслідування, які перевірено в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 07 квітня 2020 р. у вечірній час він з товаришами перебував біля приміщення місцевого клубу в с.Точевики Острозького району, де вони спілкувалися та відпочивали. Серед інших осіб біля приміщення клубу також перебував ОСОБА_6 . Під час спілкування ОСОБА_6 попросив у нього запальничку, яку він йому надав, та в подальшому ОСОБА_6 відмовився повертати йому назад запальничку, через що між ними виникла суперечка, яка перейшла у незначну бійку, в ході якої він повалив ОСОБА_6 на землю. Конфлікт виник близько 23 год. Після того як він переконався, що ОСОБА_6 заспокоївся він відпустив його. Коли ОСОБА_6 підвівся з-під землі, то одразу взяв пусту скляну пляшку, яку знайшов на землі неподалік від себе, розбив її об камінь, утворивши так звану «розочку», та тримаючи її в правій руці загостреною частиною спрямованою до нього, рухався у його сторону та висловлював погрози про те, що заріже, вб`є його. Він від неочікуваності почав відходити назад, разом з присутніми пропонував ОСОБА_6 заспокоїтися, запитував у останнього навіщо він це робить. Та коли ОСОБА_6 побіг до нього, хтось з присутніх штохнув ОСОБА_6 у спину, коли той наблизився до нього на відстань 1-1,5 метра, та в подальшому ОСОБА_8 вибив з руки ОСОБА_6 горловину пляшки. Пояснив, що висловлену ОСОБА_6 погрозу вбивством на свою адресу він сприймав як реальну, так як ОСОБА_6 вів себе агресивно, тримав у руці розбитку пляшку із гострими закінченнями та висловлюючи відповідні погрози мав можливість їх реалізувати. Після завершення конфлікту ОСОБА_6 відбіг від місця сутички на певну відстань та згодом, коли повернувся, у присутності інших хлопців висловився на його адресу словами з погрозою - «я спалю тобі хату». Після чого ОСОБА_6 пішов у напрямку селища. Через деякий час він та товариші також пішли додому. Коли він прийшов на територію домогосподарства по місцю свого проживання, то побачив горіння сінозвалища, неподалік від якого помітив ОСОБА_6 , який втікав від сінозвалища та якого він впізнав у світлі вогнища по одягу в якому він був одягнений того вечора. Пожежу гасили до ранку разом з сім`єю та з допомогою сусідів. Пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_6 у нього раніше конфліктів не виникало. В поданій до суду письмовій заяві зазначив, що при визначенні міри покарання для обвинуваченого покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що опівночі з 7 на 8 квітня 2020р. вона перебувала по місцю свого проживання в АДРЕСА_2 та спала. Близько опівночі у вікно постукав її син - ОСОБА_9 , від чого вона прокинулася та помітила поблизу будинку пожежу, від якої існувала загроза займання житлового будинку та стайні. Пожежу гасили до ранку самостійно власними зусиллями та з допомогою сусідів. Відстань між житловим будинком та місцем пожежі становила близько 10 метрів. В результаті пожежі згоріло сінозвалище разом з дерев`яною огороджувальною конструкцією, дерев`яні дошки, полімерна плівка на теплиці, пластикова бочка, а також половина дерев`яного возу на металевій рамі з гумовими колесами. Розмір завданої шкоди внаслідок пожежі становить близько 40 000 грн., яку на час розгляду справи у суді не відшкодовано. Зі слів свого сина ОСОБА_5 їй відомо, що до виникнення пожежі причетний ОСОБА_6 . Як на причину виникнення пожежі вказує на підпал, оскільки в її сім`ї ніхто не палить та в місці виникнення пожежі відсутній елетричний струм та електричні прилади. При вирішенні питання щодо міри покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 просила призначити реальне покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення та просила врахувати, що завдану їй матеріальну шкоду не було відшкодовано.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що проживає в АДРЕСА_2 та близько опівночі з 07 на 08 квітня 2020 року його син ОСОБА_9 , перебуваючи на вулиці, постукав у вікно будинку та вказав на пожежу, яка розпочалася на території подвір`я. В результаті пожежі згоріло 2-3 тони сіна, дерев`яна огороджувальна конструкція сінозвалища, дерев`яні доски, обгорів дах теплиці з полімерної плівки, пошкоджено дерев`яний віз та колеса до нього. Пожежу гасили власними силами та з допомогою сусідів. Зі слів свого сина ОСОБА_11 йому відомо, що підпал здійснив ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 07 квітня 2020 р. близько 23 год. він з товаришами перебував біля приміщення місцевого клубу у с.Точевики Острозького району, де між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник конфлікт через те, що останній відмовився повертати ОСОБА_5 запальничку. В ході конфлікту ОСОБА_6 взяв в руку скляну пляшку, розбив її утворивши так звану «розочку» та побіг з нею в сторону ОСОБА_5 . Пояснив, що не пригадує чи висловлювався ОСОБА_6 на адресу ОСОБА_5 фізичною розправою чи вбивством, водночас зазначив, що в ході конфлікту ОСОБА_6 погрожував ОСОБА_5 підпалом його будинку.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що є однокласником ОСОБА_6 та перебуває у товариських стосунках з ОСОБА_5 07 квітня 2020 р. у вечірній час після 22 год. він з друзями перебував біля будинку культури в с.Точевики Острозького району, де також перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Під час спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник конфлікт з приводу відмови останнього повернути ОСОБА_5 належну йому запальничку. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 між собою сварились, шарпались, та присутні намагались їх заспокоїти. В ході конфлікту ОСОБА_6 взяв пусту скляну пляшку, розбив її та тримаючи у руці розбиту пляшку спрямовану гострими закінченнями в сторону ОСОБА_5 , наблизився до нього, та під час руху з розбитою пляшкою у руці розмахував нею та висловлювався на адресу останнього з погрозами вбивства зі словами «я тебе зараз вб`ю». В цей час підбіг ОСОБА_14 та повалив ОСОБА_15 на землю та вибив пляшку з руки ОСОБА_6 . Зазначив, що якби присутні не втрутилися у конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , то останній міг би реалізувати свої погрози та завдати ОСОБА_5 ушкодження. В подальшому ОСОБА_6 погрожував ОСОБА_5 спалити будинок. Пояснив, що з приводу пожежі, яка сталася близько опівночі на території домогосподарства ОСОБА_5 , він дізнався з телефонного дзвінка від останнього, який пояснив, що ОСОБА_6 підпалив сінозвалище.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 є його знайомим, а з ОСОБА_5 він товаришує. 07 квітня 2020 р. ввечері він зустрівся з друзями біля будинку культури в с.Точевики Острозького району, серед присутніх також були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , між якими виник конфлікт. ОСОБА_6 попросив у ОСОБА_5 сірники чи запальничку (точно не пригадує), яку в подальшому відмовився повертати ОСОБА_5 , не зважаючи на неодноразові прохання останнього. Між ними виникла суперечка, ОСОБА_6 почав нецензурними словами висловлюватися до ОСОБА_5 , який в ході конфлікту повалив ОСОБА_6 на землю. В подальшому ОСОБА_6 знайшов поруч біля себе скляну пляшку, яку розбив об камінь, та з погрозами, що вб`є ОСОБА_5 , тримаючи пляшку у руці із гострими закінченнями спрямованими в сторону ОСОБА_5 , почав наближатися у сторону останнього. Зазначив, що він втрутився у конфлікт тоді, коли ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_5 , та повалив ОСОБА_6 на землю. Після того як ОСОБА_6 дещо заспокоївся, він його відпустив, та останній відійшовши в сторону висловлювався на адресу ОСОБА_5 з погрозами про те, що спалить його хату. Пояснив, що якби він не втрутився у конфлікт та не зупинив ОСОБА_6 , то цілком ймовірно, що могли б настати летальні наслідки.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що 07 квітня 2020 р. у вечірній час він з обвинуваченим ОСОБА_6 перебував неподалік приміщення місцевого клубу в с.Точевики Острозького району, куди згодом приїхав ОСОБА_5 з товаришами. Близько 23 год. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник конфлікт через відмову останнього повернути запальничку, між ними виникла сутичка, та ОСОБА_14 і ОСОБА_13 намагалися їх розборонити. В подальшому ОСОБА_6 взяв пусту скляну пляшку з-під горілки, яка лежала на землі, розбив її об камінь, тримаючи її у руці, висловлюючись про те, що вб`є, заріже ОСОБА_5 , наближався до останнього. Погрози, адресовані ОСОБА_5 , він сприймав як реальні, та коли ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_5 , то його зупинив ОСОБА_14 . Через деякий час ОСОБА_6 висловлювався в сторону ОСОБА_5 з погрозами спалити його будинок.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 є її рідним сином та відповідно до ст.63 Конституції України вона відмовилася від дачі показів.

З витягу з ЄРДР №0000140 від 08.04.2020 р. встановлено, що Острозьким ВП ГУНП в Рівненській області 08.04.2020 р. було розпочато досудове розслідування за заявою ОСОБА_5 по факту висловленої ОСОБА_6 погрози фізичною розправою (вбивством) з розбитою пляшкою у руках, що мало місце 07.04.2020р. близько 23 год. поблизу приміщення місцевого клубу в с.Точевики Острозького району.

З витягу з ЄРДР №0000140 від 08.04.2020 р. встановлено, що Острозьким ВП ГУНП в Рівненській області 08.04.2020 р. було розпочато досудове розслідування за заявою ОСОБА_4 по факту здійснення ОСОБА_6 умисного підпалу дерев`яної конструкції сінозвалища із сіном, що мало місце близько 00.00 год. 08.04.2020р. в АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.04.2020р. (з ілюстративними таблицями до нього) зазначено місце вчинення злочину територія, що знаходиться за приміщенням місцевого клубу за адресою АДРЕСА_1 , в ході огляду якої виявлено розбиті частки від скляної пляшки, а також верхню частину від розбитої пляшки, яку було вилучено.

Згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 08.04.2020р., в ході огляду території прилеглої до приміщення місцевого клубу в АДРЕСА_3 виявлену та вилучену верхню частину скляної пляшки було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання до камери схову Острозького відділу поліції.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 від 09.04.2020р. та дослідженого у судовому засіданні відеозапису перебігу слідчого експерименту, підтверджено вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, так як в ході даного експерименту ОСОБА_6 добровільно у присутності понятих та свого захисника надав чіткі та послідовні пояснення з відтворенням своїх дій під час вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 21.04.2020р., протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 22.05.2020р., протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 від 25.05.2020р., протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 від 25.05.2020р. та досліджених у судовому засіданні відеозаписів перебігу слідчих експериментів, учасники слідчих експериментів вищевказані потерпілий та свідки надали послідовні покази та підтвердили, що ОСОБА_6 погрожував ОСОБА_5 вбивством та були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози, а також підтвердили висловлений ОСОБА_6 намір спалити житловий будинок у якому проживає ОСОБА_5 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 298 від 27.04.2020р. при огляді ОСОБА_6 об`єктивних ознак наявності тілесних ушкоджень на його тілі не виявлено.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.04.2020р. (з ілюстративними таблицями до нього) зазначено місце вчинення злочину територія домогосподарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , огляд якого було здійснено за згодою потерпілої ОСОБА_4 , яка викладена у її заяві від 08.04.2020р.

Згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 08.04.2020р., в ході огляду території домогосподарства ОСОБА_4 було виявлено згарище розміром 5 х 9 метрів та в ході його подальшого огляду було вилучено пожежне сміття, зразки якого було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, які після проведення відповідних експертиз передано на зберігання до камери схову Острозького відділу поліції.

Відповідно до акту про пожежу від 08.04.2020р. та Звіту про причину виникнення пожежі від 09.04.2020р. підтверджено виникнення 08.04.2020р. пожежі за адресою АДРЕСА_1 , причина якої підпал, та в результаті якої знищено дерев`яний піднавіс з сіном (2 тони), 1 м3 дерев`яних досок, пошкоджено дерев`яний причіп, орієнтовний розмір збитків становить 40 000 грн.

Відповідно до висновку судової пожежно-технічної експертизи № 4.2-75/20 від 27.05.2020р. осередок пожежі знаходився у південній частині господарської споруди для зберігання сіна (у місці вилучення пожежного сміття). Причиною виникнення пожежі є займання горючих матеріалів у південній частині господарської споруди для зберігання сіна внаслідок дії на них стороннього джерела запалювання (відкритого полум`я сірника, запальнички, недопалку сигарети, факелу тощо).

Наведені докази суд визнає достатніми у їх сукупності для того, щоб зробити висновок щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Сумнівів у достовірності таких доказів сторони не висловлювали та не заявляли клопотання про їх виключення з числа доказів.
Таким чином, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення знайшло своє підтвердження у суді в повному обсязі та дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.129 КК України як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози, а також за ч.2 ст.194 КК України як умисне знищення та пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Згідно вироку Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24.04.2019р. ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.ст.75, 104 КК України з іспитовим строком 2 роки, з покладенням згідно ухвали Рівненського апеляційного суду від 03.12.2019 р. відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.4 ч.2 ст.76 КК України обов`язків : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.129 КК України відноситься до кримінальних проступків та кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.194 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, за вчинення якого не передбачено альтернативного виду покарання, окрім як позбавлення волі.

Судом не встановлено обставин так як вони зазначені в обвинувальному акті, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , оскільки в ході судового провадження ОСОБА_6 відмовився від дачі показів та заперечив свою провину у вчиненні інкрімінованих йому кримінальних правопорушень.
Водночас, відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 є рецидив злочинів.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує, що він проживав та виховувався у багатодітній сім`ї, по місцю проживання характеризується посередньо як особа щодо поведінки якої скарг та заяв не надходило, водночас по місцю навчання характеризується як такий, що ухиляється від відвідування навчального закладу без поважних причин, у нього відсутнє прагнення до самовдосконалення, не визнає власних помилок, з однокласниками виникали конфліктні ситуації, створені самим ОСОБА_6 , відсутнє почуття колективізму та взаємодопомоги, на зауваження реагує зверхньо, не приймає їх до уваги.

Згідно довідки КНП «Острозька ЦРЛ» від 22.04.2020р. ОСОБА_6 в 2015 р. встановлено діагноз : розлади поведінки в дитячому віці. В подальшому за психіатричною допомогою не звертався. Дані про психічний стан відсутні. За наркологічною допомогою не звертався.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №119/20 від 15.07.2020р. ОСОБА_6 на час вчинення кримінальних правопорушень та на час проведення експертизи страждав на дисоціальний розлад особистості; під час вчинення інкрімінованих йому кримінальних правопорушень був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними та на даний час ОСОБА_6 здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_6 вдруге притягується до кримінальної відповідальності та нові кримінальні правопорушення вчинив до погашення судимості впродовж іспитового строку, встановленого вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24.04.2019р., згідно якого йому було призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки. Таким чином, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, а продовжив свою злочинну діяльність, що з урахуванням безальтернативності покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.194 КК України, окрім як позбавлення волі, дає підстави суду прийти до висновку, що перевиховання та виправлення підсудного можливе в умовах ізоляції від суспільства.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , він вчинив протягом іспитового строку після постановлення вироку Здолбунівським районним судом Рівненської області від 24.04.2019р., а відтак остаточну міру покарання відповідно до ст.71 КК України слід визначити з урахуванням вищевказаного вироку.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою, з урахуванням клопотання прокурора та відсутності будь-яких заперечень з цього приводу від інших учасників кримінального провадження, слід залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення двох судових експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 6864,90 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_6 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз у вищевказаному розмірі.
На підставі ст.ст.1, 2, 100, 118, 124, 370-371, 373-374 КПК України, -

ухвалив :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.2 ст.194 КК України та призначити йому покарання :

-за ч.1 ст.129 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 місяців;

-за ч.2 ст.194 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129 та ч.2 ст.194 КК України, призначити ОСОБА_6 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24.04.2019 року та призначити ОСОБА_6 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років шість місяців.

Термін відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_6 08 квітня 2020 року, зарахувавши до строку відбуття покарання строк затримання та перебування під вартою.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 6 864 (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 90 коп.
Речові докази : пожежне сміття, поміщене у пакет ЕС МВС України № 1651367 та розбита пляшка, поміщена у спецпакет НПУ ЕХР № 0226702, які передано на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1