УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. Володимир-Волинський
Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000048 внесеного до ЄРДР 01 серпня 2020 року за ознаками проступку, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
За змістом клопотання Володимир-Волинською місцевою прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000048, внесеного до ЄРДР 01 серпня 2020 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

31 липня 2020 року Володимир-Волинським ВП отримано інформацію про те, що за адресою: АДРЕСА_1 незаконно (без будь-яких відповідних документів) функціонує пункт прийому металобрухту, власником якого є ОСОБА_5 .

01 серпня 2020 року відомості про даний кримінальний проступок внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 213 КК України.

17 серпня 2020 року о 15:52 год. на підставі ухвали Володимир-Волинського міського суду було проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено один контейнер металобрухту, загальною вагою 2895 кг., дві ваги, дві алюмінієві сковорідки та одну каструлю, два зошити з чорновими записами та грошові кошти в сумі 169 грн.

Згідно ч.7 ст.237 КПК України, вилучені речі вважається тимчасово вилученим майном.

Необхідність накладення арешту на вказане майно прокурор обгрунтував тим, що воно має значення речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки металобрухт є предметом вчинення кримінального правопорушення, одержаний внаслідок його вчинення, записи можуть містити в собі інформацію, що має значення для розкриття правопорушення, а кошти є доходами від вчинення кримінального правопорушення. Їх повернення власнику може призвести до приховування, пошкодження, знищення, перетворення або відчуження іншим особам. У зв`язку з цим прокурор просив накласти на вказане у клопотанні тимчаосво вилучене майно із забороною його відчуження, розпорядження та користування.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання з підстав, викладених у ньому.
Власник майна ОСОБА_5 клопотання заперечив, вказав, що прийом металобрухту не здійснював. Зазначив, що зберігав предмети із металу на власному подвір`ї, оскільки в майбутньому мав намір здійснювати будівництво.
Заслухавши позиції сторін, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину .
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
За диспозицією ч.1 ст.213 КК України, кримінальна відповідальність за здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів посадовими особами суб`єктів господарської діяльності, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.
Стороною обвинувачення доведено в судовому засіданні, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводиться саме за ознаками вчинення вказаного кримінального проступку в порядку, встановленому КПК України.

Крім того, наявні докази, які були здобуті у даному кримінальному провадженні підтверджують достатність підстави вважати, що вилучені в ході обшуку один контейнер металобрухту, загальною вагою 2895 кг., дві ваги, дві алюмінієві сковорідки та одна каструля, два зошити з чорновими записами та грошові кошти в сумі 169 грн., можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України та підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням.
Заслухавши доводи прокурора, власника майна, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, приходжу до висновку, що клопотання є підставним та підлягає до задоволення, оскільки майно, щодо якого прокурор просить вжити заходів забезпечення кримінального провадження, може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, одержаним внаслідок його вчинення, може мати доказове значення для розкриття правопорушення.

Вказані обставини у відповідності до ст.91 КПК України відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, підлягають встановленню під час дізнання, а повернення доказів власнику може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення, перетворення або відчуження іншим особам, що безпосередньо є шкодою для кримінального провадження, суперечить його завданням, визначеним ст.2 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на один контейнер металобрухту загальною вагою 2895 кг., дві ваги, дві алюмінієві сковорідки та одну каструлю, два зошити з чорновими записами та грошові кошти в сумі 169 грн., котрі були вилучені в ході обшуку 17 серпня 2020 за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 166, заборонивши відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.
Слідчий суддя (підпис).
Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1