печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідувань органів Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 27 січня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про повернення грошових коштів вилучених у ході обшуку у кримінальному провадженні №0000123
ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із скаргою на постанову прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідувань органів Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 27 січня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про повернення грошових коштів вилучених у ході обшуку у кримінальному провадженні №0000123.
В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2019 року за клопотанням сторони обвинувачення було надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні ПАТ КБ Приватбанк, за адресою м. Київ, вул. Маршала Тимошенка 13-а, в ході проведення якого вилучено належне ОСОБА_4 , а саме банківську ячейку під №59, в якій знаходились грошові кошти у розмірі 9000 (тисяч) євро ( 18 купюр номіналом 500 євро) та 1 ( оддин) долар США, що має статус тимчасово вилученого майна і яке повинно бути повернуто особі у якої вилучено.
У поданій скарзі особа, яка її подала просить скасувати оскаржувану постанову у зв`язку із невмотивованістю та зобов`язати слідчого повернути майно.
Особа, яка подала скаргу у судове засідання не з`явилась, поважність причин неявки слідчому судді не відомі, слідчий суддя, з урахуванням порядку розгляду даної категорії скарги, визнав за можливе перейти до розгляду скарги без участі особи, що подала скаргу в судовому засіданні на підставі наявних доказів.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.
Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.
Слідчий суддя, вивчивши скаргу, приходить до наступного висновку.
Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000123
Зі змісту протоколу, складеного за результатами проведеного обшуку вбачається, що 21 березня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 220 року проведено обшук в приміщенні ПАТ КБ Приватбанк, за адресою м. Київ, вул. Маршала Тимошенка 13-а, в ході проведення якого вилучено належне ОСОБА_4 , а саме банківську ячейку під №59, в якій знаходились грошові кошти у розмірі 9000 (тисяч) євро ( 18 купюр номіналом 500 євро) та 1 ( один) долар США.
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до прокурора із клопотаннями від 20 січня 2020 року вх. № 35 про повернення вилучених грошових коштів.
Постановою прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідувань органів Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 27 січня 2020 року, відмовлено в задоволенні клопотання від 20 січня 2020 вх. № 35.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.
При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.
Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду по справі «Мороко проти Російської Федерації» від 12.06.2008, Судом зазначається: «Попередні положення не зменшують права держави забезпечувати виконання таких законів, які їй видаються необхідними для здійснення контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів чи для забезпечення сплати податків чи інших зборів та штрафів».
Також представником власника майна на обґрунтування законності отримання грошових коштів надано розписку від 30 грудня 2017 року про отримання ОСОБА_4 грошових коштів від ОСОБА_6 в розмірі 10 000 ( тисяч) євро.
Разом з цим, стороною обвинувачення не доведено, що вилучені грошові кошти, зберегли на собі сліди вчинення злочину, або містить інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вказане вище майно не охоплюється ухвалою слідчого судді від 05 березня 2019 року про надання дозволу на проведення обшуку та не містить родових ознак грошових коштів визначених у ній.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів скарги майно повернуте особі, у якої воно було вилучене не було, та слідчий суддя вбачає необґрунтованим утримання даного майна.
Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги.
Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -.

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу задовольнити.
Скасувати постанову прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідувань органів Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 27 січня 2020 року, відмовлено в задоволенні клопотання від 20 січня 2020 вх. № 35 у кримінальному провадженні №0000123.
Зобов`язати прокурора Офісу Генерального прокурора або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні № 0000123, повернути ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 9000 (тисяч) євро ( 18 купюр номіналом 500 євро) та 1 (один) долар США., що вилучені під час обшуку в приміщенні ПАТ КБ Приватбанк, за адресою м. Київ, вул. Маршала Тимошенка 13-а.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1