ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/409/21 Справа № 198/178/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представник потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександропіль Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, із освітою 11 класів, працюючого в ДНЗ «ПТУ-81» механізатором, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року по кримінальному провадженню № 0000012 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку з передачею його на поруки колективу ДНЗ «Професійно-технічне училище №81».
Кримінальне провадження № 0000012 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України, - закрито.
ОСОБА_7 передано на поруки колективу ДНЗ «Професійно-технічне училище №81», розташованого по вул. Запорожченка, 1 смт. Юр`ївка Дніпропетровської області, за умови, що він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадський порядок, роз`яснивши ОСОБА_7 , що у разі порушення умов передачі на поруки він підлягає притягненню до кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Цивільні позови потерпілого ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної і моральної шкоди, цивільного позивача ОСОБА_11 у відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - залишено без розгляду.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Приймаючи таке рішення, суд послався на те, що адвокатом ОСОБА_8 було подано клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України, у зв`язку із передачею останнього на поруки колективу установи, де ОСОБА_7 постійно працює, та закриття кримінального провадження. А також те, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, з необережною формою вини, та не є корупційним, щиро покаявся про що свідчить беззастережне визнання ним своєї провини, добровільне, у повному обсязі відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.
В апеляційній скарзі:
- потерпілий просить вказану ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив неповноту судового розгляду, неправильно застосував Кримінальний кодекс України та істотно порушив вимоги Кримінального процесуального кодексу України.
На думку апелянта, надаючи оцінку поведінці обвинуваченого після вчиненого правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що внаслідок умисного порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України матеріально та морально фактично постраждало дві особи: потерпілий та його дружина-власник транспортного засобу, якому обвинувачений завдав шкоду. Після ДТП ОСОБА_7 не вживав належних заходів для відшкодування своєї провини перед потерпілим. Обвинувачений відшкодував потерпілому лише витрати на лікування та ліки у сумі близько 11 тис. грн. Разом з цим ОСОБА_7 із січня 2020 року і до цього часу самоусунувся від надання допомоги для подальшого лікування та реабілітації після отриманих травм, зокрема, у виді перелому кісток крижі. Обвинувачений не здійснював заходів для відшкодування йому та його дружині (цивільному позивачу) моральної шкоди. Вказані обставини у їх сукупності, на думку апелянта, не свідчять про щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому та є намаганням уникнути будь якої відповідальності.
Зазначає, що звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України, суд першої інстанції передав його на поруки трудовому колективу ДНЗ «Професійно-технічне училище №81» у якому останній працює. Разом з цим, на його думку, судом не звернуто увагу на те, що сам протокол загальних зборів працівників від 08.09.2020 року належним чином не оформлений.
Вважає, що при розгляді клопотання обвинуваченого про передачу на поруки, суд на його думку, повинен був враховувати і його позицію, як потерпілого, оскільки він та його захисник в категоричній формі заперечували факт щирого каяття обвинуваченого посилаючись на те, що останній не вибачився за скоєне, не цікавився станом його здоров`я коли він перебував у медичному закладі внаслідок скоєної ДТП і потребував хірургічного втручання, не вчиняв дій щодо оплати такого лікування та післяопераційного утримання, на момент, коли він цього дійсно потребував.
На його думку, визнання вини обвинуваченим носило формальний характер, останній не вибачився за скоєне, не цікавився станом його здоров`я, не вчиняв дій щодо оплати лікування, утримання і реабілітації. Крім того обвинувачений в суді не визнав поданого ним та його дружиною цивільних позовів та не відшкодував понесену шкоду, а тому наведене, на його думку, свідчить про намагання обвинуваченого сумісно зі своїм захисником за допомогою суду уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне та матеріальної відповідальності за завдану шкоду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які вважали оскаржуване рішення законним та заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , судом першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону не було дотримано.
Висновок суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 47 КК України, з передачею його на поруки колективу ДНЗ «Професійно-технічне училище №81», є необґрунтованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
При цьому, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком) що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що наявні умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Таким чином, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності таких умов: 1) особа вчинила злочин вперше; 2) діяння належить до злочинів невеликої або середньої тяжкості; 3) особа, яка вчинила злочин, щиро розкаялася; 4) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; 5) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінальної справи за цією нереабілітуючою підставою.
Тобто з огляду на такі дискреційні повноваження суду, питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.
Така ж позиція щодо особливостей звільнення від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки висловлена колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду 13.02.2018 у справі №161/13242/16-к.
Колегія суддів визнає сумнівною наявність у ОСОБА_7 щирого каяття, як однієї з передумов застосування положень ст. 47 КК України, виходячи з того, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину має знаходити своє відображення в матеріалах кримінального провадження та, як прояв суб`єктивної поведінки обвинуваченого, має існувати безпосередньо із моменту вчинення злочину, а не виникати внаслідок тягаря зібраних доказів та невідворотності покарання.
В ході апеляційного перегляду встановлено, що щире каяття ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, як про це вірно зазначено потерпілим, носить формальний характер. Обвинувачений ОСОБА_7 хоча і визнав свою вину у вчиненому та частково відшкодував потерпілому витрати на лікування, однак із січня 2020 року самоусунувся від надання подальшої допомоги потерпілому під час реабілітації. При цьому враховується і позиція потерпілого, який в категоричній формі заперечував факт щирого каяття ОСОБА_7 посилаючись на те, що останній не вибачився за скоєне, не цікавився станом його здоров`я коли він перебував у медичному закладі внаслідок скоєної ДТП і потребував хірургічного втручання, не вчиняв дій щодо оплати такого лікування та післяопераційного утримання, на момент, коли він цього дійсно потребував.
Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 розцінюється колегією суддів не як щире каяття, а як обраний спосіб захисту від кримінальної відповідальності за вчинене.
Звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України, суд першої інстанції передав його на поруки колективу ДНЗ «Професійно-технічне училище №81» у якому останній працює. Разом з цим судом не звернуто увагу на те, що сам протокол загальних зборів працівників від 08.09.2020 року, належним чином не оформлений.
Встановлене колегією суддів свідчить про передчасність та необґрунтованість висновків суду щодо існування визначених законом умов застосування до ОСОБА_7 положень ст. 47 КК України. Крім цього, в ході апеляційного перегляду з`ясовано, що на наданих технічних засобах, відсутні записи окремих судових засідань.
Тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Під час нового розгляду кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно повно та всебічно розглянути кримінальне провадження, дати відповідну оцінку доказам, та з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також з урахуванням вищенаведених висновків апеляційного суду, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 , - задовольнити.
Ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4