Справа № 346/549/16-к
Провадження № 1-кп/346/10/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

колегія в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_11 за п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.186 КК України та ОСОБА_10 за п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 23 червня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк - по 19 серпня 2020 року.

Прокурор підтримав подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою оскільки такий закінчується 19 серпня 2020 року, на даний час ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та залишаються актуальними, що злочини у вчиненні яких підозрюється обвинувачений відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочинів, що розгляд справи не завершено, відсутністю підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м"який запобіжний захід, що обвинувачений ОСОБА_12 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покараня, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення оскільки органом досудового розслідування здобуті дані про вчинення обвинуваченим декількох кримінальних правопорушень, може незаконно впливати на потерпілу, свідків, експерта, оскільки йому відомі анкетні дані та місце проживання останнього, покази яких покладено в основу обвинувачення. Вказує, що підстав для зміни обвинуваченому даного запобіжного заходу не встановлено, тому заперечує щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_13 про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту.

31 липня 2020 року до суду поступило письмове клопотання від захисника обвинуваченого ОСОБА_13 про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт цілодобово, якого з обвинуваченим підтримали в судовому засіданні та просили задовільнити так як вважають, що прокурор у достатній мірі не обгрунтував наявність обгрунтованої підозри та ризиків для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_12 . Звертає увагу на те що, кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України. Міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідпо до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовуеться з урахуванням практики Европейського суду з прав людини.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до ст.9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, ст.17 Закону України N3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачаєзастосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а ст.18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
На думку,його захисника, слід врахувати практику Європейського Суду з прав людини у питанні продовження строків тримання під вартою. Так, у справі «Харченко проти України» (Заява N240107/02) Страсбург, 10 лютого 2011року (Остаточне 10/05/2011) Суд нагадав, що п.4 ст.5 Конвенції (995-004) передбачає право осіб, яких затримано або взято під варту, на перегляд процесуальних і матеріально-правових умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення їх свобод. Це означає, що компетентний cуд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обгрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та легітивність мети, з якою особу затримано і потім взято під варту (рішення у справі Буткявічюс проти Литви» N248297/99 п.43 ECHR 2002-П (витяги). Суд неодноразово зазначав, хоч суворість покарання, що загрожує заявникові, має значення для оцінки небезпеки його зникнення або вчинення нових злочинів, потребу продовжити строк тримання під вартою не може оцінювати з чисто абстрактної точки зору, зважаючи лише на тяжкість злочину.
При вирішенні даного клопотання просить врахувати, що обвинувачений має постійне місце проживання, на утриманні є неповнолітня дитина, позитивно характеризується по місцю проживання та останньому місці роботи, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, просить врахувати погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_12 , який під вартою перебуває тривалий час, що обвинувачений ОСОБА_10 не може незаконно впливати на потерпілих, свідків так як такі допитані в судовому засіданні. Вважає що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово буде достатнім для забезпечення виконання обвинvваченим покладених на нього обов`язків.
Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_14 , захисник ОСОБА_8 не заперечили щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.

Заслухавши прокурора, думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд доходить наступного висновку.

Згідно вимог ч. ч.1,2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Оцінюючи в сукупності доцільність подальшого продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , можливість зміни та застосування щодо нього альтернативного запобіжного заходу не пов"язаного із триманням під вартою, суд враховує, що судовий розгляд по кримінальному провадженні не завершено, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, що на думку суду свідчить про можливі ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, які стали підставою обрання обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак на даний час не є настільки суттєвими, що самі по собі потребують продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того суд враховує тривале перебування обвинуваченого під вартою з 08.10.2015р., недоведення стороною обвинувачення продовження існування ризиків, які були підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що обвинувачений ОСОБА_12 має постійне місце проживання, на утриманні є неповнолітня дитина, позитивно характеризується по місцю проживання та по місцю останньої роботи, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, що у судовому засіданні допитано потерпілу, свідків, досліджено письмові, речові докази.
На думку суду, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово на даний час забезпечить виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 процесуальних обов`язків та попередить можливе переховування від правосуддя, тому суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити, а клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід задовольнити та змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово за адресою його проживання та реєстрації по АДРЕСА_1 , оскільки вказаним у клопотанні ризикам можливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, що відповідатиме меті запобіжного заходу.

Орган Національної поліції зобов язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, яка перебуває під домашнім арештом згідно ухвали суду, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Враховуючи вказані обставини суд приходить до переконання, що такий запобіжний захід, як домашній арешт цілодобово забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_12 процесуальних обов`язків під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 181, 194, 199, 331 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , відмовити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити на запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово на строк не більше 2 місяців - по 30 вересня 2020 року, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_10 з-під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 такі обов`язки:
- прибувати до Коломийського міськрайонного суду за кожною вимогою;
- цілодобово не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;
- допускати працівників Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області до житла по місцю фактичного проживання в АДРЕСА_1 , з метою контролю за поведінкою обвинуваченого та надавати їм усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених обов`язків.
Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора прокуратури Івано-Франківської області.

Ухвала підлягає виконанню Коломийським відділом поліції ГУНП в Івано-Франківській області.

Копію ухвали до відома направити начальнику УВП №12 м. Івано-Франківська.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_15