Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

9 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (далі ТУ ДБР), та процесуальних керівників у кримінальному провадженні № 0001955 відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що вимоги ОСОБА_5 не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, що згідно з ч.4 ст.304 КПК України є підставою для відмови у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою відкрити провадження за її скаргою та направити матеріали судового провадження до Печерського районного суду м. Києва для розгляду скарги по суті. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про незаконність прийнятого слідчим суддею рішення, підставами для скасування якого є невідповідність висновків в ухвалі фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Як стверджує ОСОБА_5 , вона оскаржила бездіяльність слідчих та прокурорів, яка полягає у не розгляді клопотання всупереч приписам ст.220 КПК України, тобто бездіяльність, що полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначеним КПК України строк, яка згідно з п.1 ч.1 ст.3030 КПК України може бути оскаржена під час досудового розслідування.

До Ічнянського районного суду Чернігівської області для участі у дистанційному судовому провадженні ОСОБА_5 , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду, не прибула і направила клопотання з проханням про розгляд без її участі. А тому відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України її неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як встановив слідчий суддя, і це не заперечується в апеляційній скарзі, ОСОБА_5 у своїй скарзі на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР та процесуальних керівників у кримінальному провадженні № 0001955 просила слідчого суддю: визнати бездіяльність слідчих та прокурорів; зобов`язати слідчих та прокурорів отримати дозвіл слідчого судді на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж осіб, вказаних у п.п.8, 9 заяви № 1 від 14.03.2019 за період, зазначений в заяві, та використати витребувану інформацію під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001955.

Відмовляючи у відкритті провадження, слідчий суддя послався на положення ст.ст.36, 40 КПК України, якими визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, положення п.1 ч.1 ст.303 КК України, який містить вичерпний перелік бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка може бути оскаржена під час досудового розслідування, і дійшов висновку, що зміст вимог ОСОБА_5 свідчить про те, що вони не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачене КПК України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Зазначений перелік бездіяльності, яка може бути оскаржена до слідчого судді, є вичерпним.

У відповідності з положеннями ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, його повноваження при розгляді скарг під час досудового розслідування зводяться до права зобов`язати слідчого або прокурора вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Зміст та вимоги скарги ОСОБА_5 свідчать про те, що предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді.

Зокрема, вимога визнати бездіяльність слідчих та прокурорів не узгоджується з положеннями ч.2 ст.307 КПК України, якою передбачено, ухвала про що може бути постановлена слідчим суддею за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_5 не оскаржує бездіяльність, яка полягає у не розгляді клопотання, оскільки не порушує перед слідчим суддею питання про зобов`язання слідчого або прокурора розглянути клопотання, а просить зобов`язати слідчих та прокурорів отримати дозвіл слідчого судді на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

Згідно з ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Тому рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, і підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, та процесуальних керівників у кримінальному провадженні № 0001955, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3