КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21.03.2019 відносно ОСОБА_7 , якою до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
за участі:
прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21.03.2019 до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21.03.2019 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог, захисник ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що знайшло своє відображення у наступному. За наявності порушення права на захист ОСОБА_6 , суд не здійснив дій, направлених на поновлення чи усунення порушень цього права. В формулюванні суспільно-небезпечного діяння, визнаного судом установленим, не зазначено, що ОСОБА_6 вчинив таке діяння, будучи неосудною особою, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Суд застосував відносно ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру, який не підлягав застосуванню. За наявності двох суперечливих висновків експертизи, суд не зазначив чому взяв до уваги один із них, а відкинув інші.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_9 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, їх пояснення, заслухавши промови учасників в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів керується наступним.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, апеляційна скарга захисником ОСОБА_6 подається у зв`зку з допущенням істотногопорушення вимог кримінального процесуального закону, неправильнимзастосуваннямзакону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов?язкова.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, а саме журналу та звукозапису судового засідання від 21 березня 2019 року, під час судового провадження в суді першої інстанції захисник ОСОБА_10 всупереч заявлення своїм підзахисним ОСОБА_6 про небажання лікуватися просив задовольнити клопотання прокурора про застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, тобто висловив позицію, відмінну від позиції свого підзахисного.
Згідно ст. 506 КПК особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.
Забезпечення права на захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого і виправданого у кримінальному провадженні одна з найважливіших державних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина, закріплених ст.59, ч. 2 ст. 63, п. 5 ч. 3 ст. 129 Конституції України та міжнародними актами, які становлять національне законодавство щодо прав людини і основоположних свобод (ст. 11 Загальної декларації прав людини; ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
При цьому Європейський суд з прав людини, зокрема, у своїх рішеннях «Камасинський проти Австрії» від 23 листопада 1989 року та «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року зробив висновок про те, що «Конвенція призначена гарантувати не ті права, що є теоретичними та ілюзорними, а ті, що є практичними і реальними... Саме по собі призначення не забезпечує ефективної допомоги, оскільки адвокат, призначений надавати безоплатну правову допомогу, може вмерти, серйозно захворіти, стикатися тривалий час з перешкодами у своїй діяльності або ухилятися від виконання своїх обов`язків. Якщо органи влади ставляться до відома про таку ситуацію, вони повинні або замінити його, або примусити його виконувати свої обов`язки».
Таким чином, при розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , обвинувачений був позбавлений права на захист, оскільки його захисник неналежним чином виконував обов?язки захисника у кримінальному провадженні.
Окрім того, в матеріалах кримінального провадження наявні фактично протилежні висновки експерта, зокрема у висновку №380 від 31.07.2018, зазначено, що ОСОБА_6 не міг під час вчинення інкримінованих йому дій і не може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм станом ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. В той же час в матеріалах кримінального провадженні наявні висновки експертиз №591 та №108 від 10.11.2018 та 14.02.2018, в яких зазначено, що ОСОБА_6 визнано таким, що міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, але не повною мірою. Також, визнано, що він за своїм психічним станом потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Однак за вказаних обставин, судом було взято до уваги лише висновок експерта № 380 від 31.07.2018, відкинувши інші.
Крім цього, в фабулі рішення суду першої інстанції не вказано, що суспільно небезпечне діяння вчинене неосудною особою .
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 415 КПК України , суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо , встановлено порушення передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої статті 412 КПК України.
Отже, під час апеляційного розгляду встановлені безумовні підстави відповідно до яких ухвала про застовуння примусових заходів медичного характеру у будь-якому разі підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції при якому суду необхідно врахувати вищенаведені підстави скасування і за результатами нового розгляду, прийняти законне обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.
Скасувати ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21.03.2019, якою ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №373/1705/18
Апеляційне провадження № 11-кп/824/2430/2020
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_11
Суддя-доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1