УХВАЛА

14.08.2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій він просить зобов`язати відповідних посадових осіб Одеської місцевої прокуратури № 1 розглянути його клопотання від 26.07.2020 року.

Перевіривши зміст скарги ОСОБА_2 та її доводи, вважаю, що у відкритті провадження по скарзі належить відмовити.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків подання (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження дій, рішень чи бездіяльності та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

У рішенні від 11.03.2011 року у справі №2-рп/2011 Конституційний Суд України (пп.3.3 п.3 мотивувальної частини) зазначив, що «Верховна Рада України в законах України визначає судочинство та судоустрій і підсудність справ як їх елемент, а також може встановлювати випадки, в яких не допускається оскарження рішень суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством».

Таким чином, із системного аналізу наведених норм Конституції України, кримінального процесуального закону та правових висновків Конституційного суду України можна зробити висновок, що конституційний принцип забезпечення судового оскарження рішення, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора гарантує право звернення до суду зі скаргою, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, що регламентовано положеннями ст. 55 Конституції України та ст.ст. 24, 303 КПК України.

Крім того, виконуючи вимоги ч. 5 ст .9 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо можливості оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора також враховує правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя.

Так, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка визнана Україною, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» (1998р.) зазначено, що обмеження не буде сумісним з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

У рішенні у справі «Мельник проти України» (2006р.), ЄСПЛ зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Golder v. theUnitedKingdom» від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Статтею 304 КПК України чітко визначено строк подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, її повернення або відмову у відкриття провадження за скаргою. Частиною 4 цієї статті чітко регламентується дії слідчого судді у разі, у випадку, коли предметом оскарження є рішення, дія або бездіяльність, яка не підлягає оскарження, а саме, у такому випадку, слідчому судді належить відмовити у відкритті провадження по справі.

Як вбачається з змісту зазначеної скарги, ОСОБА_2 посилається на його звернення до прокуратури із клопотанням та надання йому постанови про закриття провадження.

Будь-яких інших даних, зокрема, щодо змісту клопотання та даних про закриття провадження, зазначена скарга не містить, будь-яких додатків до неї не додано.

Тобто, скарга фактично не містить даних щодо предмету оскарження.

Таким чином в скарзі відсутні данні, які свідчать про те, що скарга подана на рішення, дію, чи бездіяльність слідчого, прокурора, що підлягає оскарженню. Згідно до вимог ст. 304 КПК України, саме такі дані визначені підставами для відкриття провадження по скарзі.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч. 1 ст. 5 КПК України, яка визначає, що суд зобов`язаний прийняті рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення, виконуючи вимоги ч. 4 ст. 304 КПК України, яка зобов`язує слідчого суддю відмовити у відкритті провадження по скарзі, вважаю, що скаргу ОСОБА_2 необхідно негайно повернути разом із усіма додатками до неї.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 304, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по скарзі ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що відмова про відкриття провадження за скаргою не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_2 разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Згідно до вимог ч. 6 ст. 304 КПК України, ухвала про про відмову у відкритті провадження по скарзі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1