Номер провадження: 11-сс/813/1504/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 20.08.2020 р. про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0001415 від 18.08.2020 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0001415 від 18.08.2020 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене в ході проведення обшуку 18.08.2020 р., а саме на:

- автомобіль «Audi A4», у кузові сірого кольору, із н.з. НОМЕР_1 ;
- 1 марлевий тампон із змивом з рулевого колеса автомобіля;
- 3 марлеві тампони зі змивами з внутрішніх ручок дверцят автомобіля;
- 1 марлевий тампон із змивом речовини бурого кольору із кришки капоту автомобіля;
- 1 стріляна гільза із маркуванням «SsB 9 mm P.A.B. anc».
Обґрунтовуючи прийняте рішення про задоволення клопотання слідчого та накладаючи арешт на майно відповідно до переліку в резолютивній частині, слідчий суддя прийшов до переконання, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, тому його арешт необхідний з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль «Audi A4», у кузові сірого кольору, н.з. НОМЕР_1 , з огляду на наступні обставини:

- в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді не зазначено, яким доказом є вилучений автомобіль, власником якого є ОСОБА_8 , якщо події, що інкримінуються останньому не здійснювались на цьому автомобілі, він не містить слідів злочину та, як наслідок, не є речовим доказом;

- власник автомобіля не мав статусу підозрюваного в зазначеному провадженні на момент прийняття рішення про накладення арешту на майно, тому у слідчого судді, на підставі вимог ст. 170 КПК України, не було правових підстав для арешту вказаного транспортного засобу;

- його підзахисний використовує арештований автомобіль у роботі, тому позбавлення права користування ним призводить до неможливості забезпечення сім`ї засобами існування та особистого лікування підозрюваного та, окрім того, перебування транспортного засобу на майданчику призводить до його знищення та завдає ОСОБА_8 значної матеріальної шкоди.

Посилаючись на вищенаведені обставини, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на автомобіль марки «Audi A4», у кузові сірого кольору, н.з. НОМЕР_1 , та негайно повернути автомобіль власнику ОСОБА_8 без оплати за зберігання на майданчику тимчасово затриманого транспорту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0001415 від 18.08.2020 р. (а.с. 1-3), слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу.

Окрім того, з клопотання про накладення арешту на майно та витягу з ЄРДР у вищевказаному кримінальному провадженні (а.с.4) вбачається, що Шевченківським ВП Приморським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК Україниза повідомленням оператора «102» про те, що 17.08.2020 р. приблизно о 22:10 год. біля торгівельного центру «Гагарін Плаза» за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 5/2б невідомими особами вчиняються хуліганські дії, при цьому використовується вогнепальна зброя, чутно постріли, особи переміщаються на автомобілях «Ауді» та «Гелентваген».

В подальшому, внаслідок конфлікту до клініки «Інтосана» за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 2 самостійно звернувся ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із вогнепальним пораненням в області руки та живота (гумові кулі) та в ході проведення першочергових заходів було встановлено, що ОСОБА_8 керував автомобілем Ауді А4», у кузові сірого кольору, н.з. НОМЕР_1 , на якому скрився з місця події разом із невстановленими особами.
В ході проведення 18.08.2020 р. обшуку автомобіля «Ауді А4», у кузові сірого кольору, н.з. НОМЕР_1 , який був покинутий за адресою: м. Одеса, вул. Небесної Сотні, 12було виявлено та вилучено: сам вищевказаний автомобіль, 1 марлевий тампон із змивом з рулевого колеса автомобіля, 3 марлеві тампони із змивами з внутрішніх ручок дверцят автомобіля, 1 марлевий тампон із змивом речовини бурого кольору із кришки капоту автомобіля, 1 стріляна гільза із маркуванням «SsB 9 mm P.A.B. anc» (а.с. 17-20).
Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 від 18.08.2020 р. вилучене майно, в тому числі і зазначений автомобіль, було визнано речовими доказами (а.с. 21-22).
Надана в суді апеляційної інстанції захисником копія постанови слідчого ОСОБА_10 від 18.08.2020 р. про визнання речовими доказами, в якому відсутній зазначений автомобіль, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки не відоме її походження та в матеріалах судової справи міститься копія постанови із вказанням автомобіля «Ауді А4», у кузові сірого кольору, н.з. НОМЕР_1 , визнаного речовим доказаом.
При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, зазначене в ухвалі слідчого судді майно має ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України, зокрема, вилучені автомобіль, тампони зі змивами та стріляна гільза могли зберегли на собі сліди розслідуваного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (хуліганство із застосуванням вогнепальної зброї) або можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Що стосується посилань захисника на те, що власник автомобіля ОСОБА_8 на момент прийняття рішення про накладення арешту на майно не мав статусу підозрюваного в зазначеному провадженні, апеляційний суд визнає такі доводи обґрунтованими, проте зазначає, що на момент звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна та його розгляду не було достеменно встановлено, що арештований автомобіль «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , належить саме ОСОБА_8 та, окрім того, положення вищезазначеної ч. 3 ст. 170 КПК України передбачають можливість накладення арешту на майно будь-якої фізичної особи, яка, в тому числі, й не має в провадженні жодного процесуального статусу, якщо арешт накладається з метою збереження такого майна як речового доказу.

Зазначена обставина не встановлення на момент розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про накладення арешту на майно фактичного власника вилученого під час обшуку зазначеного транспортного засобу, позбавила слідчого суддю можливості здійснити судовий виклик власника майна для його участі в розгляді клопотання.
Твердження захисника про те, що вилучений автомобіль не містить слідів злочину та, як наслідок, не є речовим доказом, на переконання колегії суддів, є передчасними, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що вилучений автомобіль та стріляні гільзи мають відношення до розслідуваного кримінального провадження за фактом хуліганства із використанням вогнепальної зброї та на теперішній час обставини правопорушення встановлюються, триває збір доказів та досудове розслідування.

Посилання сторони захисту на те, що його підзахисний використовує арештований автомобіль у роботі, а перебування транспортного засобу на майданчику призводить до його знищення та завдає ОСОБА_8 значної матеріальної шкоди апеляційний суд оцінює критично та зазначає, що такі доводи є голослівними та не підтверджуються жодними належними доказами.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, а також скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського рай суду м. Одеси від 20.08.2020 року про накладення арешту на майно, відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали, вилученого під час проведення обшуку 18.08.2020 р.в межах кримінального провадження №0001415 від 18.08.2020 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4