Справа № 740/3472/20
Провадження № 1-кс/740/773/20
УХВАЛА
про накладення арешту на майно

17 серпня 2020 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_3 про арешт майна, погоджене з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , заявлене у межах кримінального провадження, внесеного 10 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000828, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

У поданому 14 серпня 2020 року до суду клопотанні ставиться питання про арешт майна - мобільного телефону марки Nous, модель NS 5006, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні СВ Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000828 від 10 серпня 2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, внесені на підставі усного звернення ОСОБА_5 , в якому він вказав, що 07 серпня 2020 було викрадено належний йому мобільний телефон марки Nous, модель NS 5006 та повідомив його ідентифікаційні ознаки.
Під час досудового розслідування встановлено місцезнаходження викраденого телефону та 13 серпня 2020 року у ОСОБА_6 було вилучено викрадений мобільний телефон марки Nous, модель NS 5006, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та визнано речовим доказом.

Тому з метою збереження речових доказів виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.
У судове засідання слідчий не з`явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.
Власник майна - ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду клопотання належним чином, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Враховуючи не прибуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в судовому провадженні, в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних пристроїв кримінального провадження в суді не здійснюється.
Згідно зі ст. 170 КПК України(надалі КПК України) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпоряджання та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом, засобом чи знаряддям злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, тому слідчий просить клопотання задовольнити
Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим незастосування заборони розпоряджатися вказаним майном може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Дослідивши додані до клопотання матеріали, враховуючи вимоги ст. 170, 171 та 173 КПК України, слідчий суддя вважає, що з метою збереження речових доказів та забезпечення кримінального провадження виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту, а тому клопотання підлягає задоволенню. При цьому на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують саме таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину.
Керуючись ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Накласти арешт на майно, яке 13 серпня 2020 року вилучене у ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон марки Nous, модель NS 5006, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000828 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Мобільний телефон марки Nous, модель NS 5006 передати на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

Виконання ухвали покласти на групу слідчих у даному провадженні.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1