Номер справи 703/2631/20
УХВАЛА

01 жовтня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі Черкаської області кримінальне провадження №0000030 від 21 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2020 року до суду від Смілянської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000030 від 21 лютого 2018 року, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України.

Ухвалою судді від 07 серпня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

26 серпня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про направлення вказаного кримінального провадження до Черкаського апеляційного суду для визначення підсудності.

Клопотання обґрунтовує тим, що судовий розгляд даного кримінального провадження має здійснювати суд, в межах територіальної юрисдикції якого, вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.191 КК України. Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.191 КК України, виразилося у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, вчинене у великих розмірах. За ознаками об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення, заволодіння чужим майном вважається закінченим з моменту, коли у винної особи з`явилася можливість розпоряджатися здобутим майном на власний розсуд. Однак, в обвинувальному акті не вбачаються вказівки на конкретне місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України. При цьому, за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами, які були перераховані на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», за виконання будівельних робіт по договору підряду №321, 21 вересня 2017 року, якими розпорядився на власний розсуд. Вказаний рахунок обслуговується у відділенні №22 АТ «ПРЕМІУС БАНК МКБ», що розташований за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 218, тобто на території Соснівського району м. Черкаси, що і є місцем вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України. Враховуючи викладене, вважає, що обвинувальний акт не підсудний Смілянському міськрайонному суду Черкаської області.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявленого клопотання, судом встановлено, що обвинувальний акт взагалі не містить інформації про місце вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим судом ініційовано розгляд питання щодо повернення обвинувального акту прокурору, для приведення його у відповідність вимогам законодавства.

У підготовчому судовому засідання обвинувачений та його захисник просили обвинувальний акт повернути прокурору, для приведення у відповідність вимогам КПК України, прокурор не заперечував щодо повернення обвинувального акту з наведених підстав, представник потерпілого відніс це питання на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з фабули обвинувачення, яка викладена в обвинувальному акті, органом досудового розслідування місце вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 та кваліфіковано за ч.4 ст.191 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, вчинене у великих розмірах, а також відомості про неможливість його встановити, взагалі не зазначені.

Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вважається закінченим з моменту отримання можливості розпорядитися ним на власний розсуд.

Відповідно до фабули обвинувачення за ч.4 ст.191 КК України, ОСОБА_4 отримав кошти на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», за виконання будівельних робіт по договору підряду №321, 21 вересня 2017 року, якими розпорядився на власний розсуд.

Разом з тим, вказана фабула обвинувачення не містить відомостей щодо місця знаходження банку, в якому відкритий вищевказаний рахунок.

Враховуючи, що обвинувальний акт не містить відомостей щодо місця вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого про направлення кримінального провадження до Черкаського апеляційного суду для визначення підсудності є передчасним.

Разом з тим, згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо такий не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Враховуючи, що обвинувальний акт не містить відомостей щодо місця вчинення кримінального правопорушення, а також посилань на неможливість його встановити, що позбавляє об`єктивної можливості визначити, на підставі норм чинного КПК України, підсудність конкретному суду вказаного кримінального провадження та призначити кримінальне провадження до судового розгляду, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, не відповідає вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, в зв`язку з чим його слід повернути прокурору.

Керуючись ст.9, 32, 34, 91, 110, 291, 314, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000030 від 21 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, повернути прокурору Смілянської місцевої прокуратури як такий, що не відповідає вимогам КПК України, та з метою усунення вказаних недоліків протягом розумного строку.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Головуючий: ОСОБА_1