ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/300/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2020 року,-

В с т а н о в и л а :

Цією ухвалою продовжено обвинуваченим: ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів з 22.07.2020 року по 19.09.2020 року включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вищевказану ухвалу суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вказані вимоги мотивує тим, що прокурором не вручено обвинуваченому чи його захиснику клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що пред`явлене обвинувачення не обґрунтоване, судом не враховано обставини справи щодо кожного обвинуваченого окремо, а продовження строку запобіжного заходу обґрунтовано тільки тяжкістю покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу та просять ухвалу суду скасувати, міркування прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Так, на розгляді у Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ст. 198, ст. 257, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 358 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, п.п. 6, 12 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст.187, ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185, ст. 257 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185, ст. 257, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185, ст. 257, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України.

Ухвалою суду від 22 липня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до 19 вересня 2020 року включно, оскільки до спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин завершити не представляється можливим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, суд мотивував своє рішення тим, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, що є тяжкими та особливо тяжкими, ризики, визначені в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим та його продовження на даний час не зменшилися, оскільки, зважаючи на санкцію статті обвинувачення, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином, що свідчить про обґрунтованість застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування даного запобіжного заходу щодо обвинувачених або його зміни.

При цьому суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, що є тяжкими та особливо тяжкими, зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Такий висновок є вірним, оскільки з урахуванням наданих матеріалів справи, в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні прокурором доведено існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений ОСОБА_6 міг вчинити правопорушення, які йому інкримінуються. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Крім обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, підставою продовження строку тримання під вартою є також наявність обставин, які вказують на те, що передбачені ст.177 КПК України ризики, наявність яких стала підставою для застосування цього запобіжного заходу не зменшилась, вони продовжують існувати або з`явились нові.

З доводів клопотання слідчого та встановлених в судовому засіданні обставин вбачається, що у кримінальному провадженні щодо інкримінованих ОСОБА_6 тяжких та особливо тяжких злочинів на даний час судом ще не досліджено та не оцінено ряд зібраних органом досудового розслідування доказів, які мають істотне значення для даного кримінального провадження, в силу особливої складності провадження, кількості обвинувачених та інкримінованих їм кримінальних правопорушень. Підозрюваний, володіючи інформацією про вказані обставини та перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-який з доказів, а також незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду та перешкоджатиме виконанню завдань кримінального провадження.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинувачених не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до двох місяців, зокрема до 19 вересня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів провадження, на етапі вирішення питання щодо взяття підозрюваного під варту та продовження строку цього запобіжного заходу аргументами на користь такого рішення стали серйозність пред`явлених йому звинувачень та відповідні ризики.

З таким висновком суду першої інстанції про застосування ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

При цьому, як зазначив прокурор в судовому засіданні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, на даний час ще не допитані судом ряд свідків у даному провадженні, не досліджувались інші письмові докази у справі.

Отже, судом в повній мірі та у визначеному законом порядку враховано всі обставини при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки.

Окрім того, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд прийшов до вірного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Оцінюючи доводи апелянта про необґрунтованість клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з мотивів, що таке не підтверджується доказами про наявність події кримінального правопорушення та доказами про його причетність до інкримінованих злочинів, то колегія суддів вважає їх надуманими оскільки у матеріалах провадження містяться достатні дані, що поза розумним сумнівом з достатньою переконливістю можуть свідчити про його обґрунтованість та об`єктивно зв`язують обвинуваченого з інкримінованими йому правопорушеннями та підтверджують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Також, що стосується інших доводів апеляційної скарги щодо пред`явленої підозри ОСОБА_6 , то такі належить досліджувати та давати їм оцінку під час розгляду даного кримінального провадження під час розгляду його по суті.

Доводи сторони захисту про те, що прокурором не було вручено обвинуваченому ОСОБА_6 копії клопотання про продовження терміну запобіжного заходу, що є порушенням права останнього на захист, то такі не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з матеріалів провадження прокурором було вжито усіх заходів для своєчасного вручення копії клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , однак останній відмовився від його отримання. Зокрема, як вбачається з супровідного листа прокуратури Івано-Франківської області №21-642-17 від 15 червня 2020 року на адресу установи виконання покарань №12 було направлено копію клопотання про продовження терміну запобіжного заходу від 15 червня 2020 року для вручення її обвинуваченим, у тому числі ОСОБА_6 (а.к.п. 27). Однак, обвинувачений ОСОБА_6 відмовився від отримання копії клопотання, про що було складено відповідний Акт №73 від 16.06.2020 року про відмову в отриманні копії клопотання (а.к.п.28).

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді