справа № 208/6644/18
№ провадження 1-кп/208/151/20
УХВАЛА
Іменем України

28 вересня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області, клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу відносно обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду місті Дніпродзержинська знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_6 у скоєні кримінальних злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_8 у скоєні кримінального злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Під час судового розгляду до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого спливає 10 жовтня 2020 року.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , в обґрунтування якого послався на наявність ризиків передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутність сталих соціальних зв`язків, тяжкість злочинів, недотримання суспільних норм поведінки та моралі, процесуальну поведінку ОСОБА_6 та ОСОБА_4 які раніше в межах даного провадження на виклики не прибували, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є обвинуваченими також в іншому кримінальному провадженні, а тому заявлені ризики передбачені ст. 177 КПК України є реальними та не зменшилися, з часу обрання даного запобіжного заходу. Крім того, прокурор наголосив що інший більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти заявленими ризикам.

Захисник ОСОБА_7 заперечила проти заявленого клопотання, посилаючись на тривалість тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під вартою. Просила врахувати вік обвинувачених, їх соціальні зв`язки, наявність місця проживання останніх, що дозволяє вирішенню питання про їх домашній арешт.

ОСОБА_6 , підтримав захисника вцілому.

ОСОБА_4 , законний представник ОСОБА_5 підтримали захисника, просили змінити обраний запобіжних захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Як встановлено під час розгляду клопотання, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, як вчинених неповнолітніми особами.

ОСОБА_6 на час розгляду клопотання є повнолітньою особою. В той час, як ОСОБА_4 на час розгляду клопотання є неповнолітнім.

Так, згідно до ч. 1 ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Згідно до ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України, передбачено покарання, в тому числі у виді позбавлення волі строком до шести років.
Таким чином, згідно до ч. 5 ст. 12 КК України, злочину у вчинені яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_6 віднесені до тяжких злочинів.
Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст.177 КПК України.

При розгляді вказаного питання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 тяжких злочинів, але на даній стадії судового розгляду суд не дає оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, можуть переховуватися від суду, так як обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень вже не вперше, тобто вони не дотримуються суспільних норм поведінки та моралі, а також обов`язків, покладених на них законодавством, що вказує на можливість вчинення останніми спроб переховування від суду. Крім того, в межах кримінального провадження, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 неодноразово на стадії досудового розслідування не з`являлися до суду, що викликало застосування до останніх привід до суду.

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 можуть вчинити спроби незаконно впливати на свідків та недопитаного потерпілого у кримінальному провадженні, так як вони перебувають у товариських стосунках зі свідками, що дає їм змогу впливати на останніх з метою викривлення показань свідків для уникнення покарання за вчинене ними кримінальне правопорушення. Також обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під час досудового розслідування стали відомі адреси потерпілого у кримінальному провадженні, що може бути використано ними для впливу на останнього з метою зміни показань на власну користь.

Також, суд вважає наявним ризик вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, так як вони обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення майнової спрямованості, поєднаних із застосуванням насильства до потерпілих вже не вперше, не маючи постійного місця навчання, роботи, та заробітку, що вказує на те, що вони у подальшому можуть вчинювати кримінальні правопорушення майнової спрямованості з метою заробітку коштів.

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Позиція сторони захисту щодо обрання відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, із посиланням бажання дотримання обвинуваченими процесуальної поведінки, не нівелюють фактів викладених у підозрі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у скоєнні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, які є тяжкими злочинами. Крім того з боку захисту будь-яких доказів на підтвердження наявності осіб які б мали можливість і бажали б утримувати обвинувачених під час їх знаходження у заявленому стороною захисту домашньому арешті не наведено, а тому таку позицію захисту суд сприймає критично, оскільки ризики заявлені прокурором повністю підтверджені в ході судового розгляду, стороною захисту не спростовані.
А тому оцінюючи у сукупності всі фактичні данні, суд вважає встановленими та підтвердженими заявлені прокурором ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та що жодних фактичних даних які б виключали обґрунтованість застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в ході судового розгляду не встановлено.
На підставі вище зазначеного, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 є продовження вже обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Але враховуючи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєні злочинів, із застосуванням насилля, до потерпілої особи, а тому застава встановленню не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що раніше обраний відносно обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому строк тримання під вартою обвинувачених має бути продовжений, а суспільний інтерес, у даному випадку, превалює над правом обвинувачених на свободу. Від цього підстав для зміни запобіжного заходу на даний час судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 139, 140, 143 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну раніше обраного запобіжного заходу підзахисним ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовжив строк тримання ОСОБА_4 під вартою на 60 днів, тобто до 24 листопада 2020 року, включно.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовжив строк тримання ОСОБА_6 , під вартою на 60 днів, тобто до 24 листопада 2020 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу про продовження терміну тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1