Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 листопада 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

Прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0005130 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України, і призначено покарання: за ч. 1 ст. 191 КК України два роки обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю; за ч. 1 ст. 358 КК України один рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання два роки обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням - іспитовим строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судом вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів у справі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 1610 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн. - моральної шкоди; на користь держави - 5024,32 грн процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді голови дільничної виборчої комісії № 560927 під час позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року, будучи матеріально відповідальною особою за збереження ввірених йому матеріальних цінностей, що належать окружній виборчій комісії №152 з виборів народних депутатів України, у період часу з 10 год. 00 хв. 07.08.2019 року по 17 год. 30 хв. 08.08.2019 року, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, знаходячись в приміщенні ОВК №152, що по вул. Шевченка 45 в м. Рівне, отримав в касі окружної виборчої комісії №152 грошові кошти в сумі 2737 грн, як премію за день виборів для виплати членам дільничної виборчої комісії №560927 м. Рівне, після чого привласнив ввірені йому грошові кошти, призначені для виплати ОСОБА_10 в розмірі 563,50 гривень, ОСОБА_11 в розмірі 563,50 гривень та ОСОБА_8 в розмірі 1610 гривень, завдавши зазначеним особам майнової шкоди у вищевказаному розмірі.
Також ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді голови дільничної виборчої комісії № 560927, близько 10 год. 00 хв. 07.08.2019 року в приміщенні окружної виборчої комісії №152, що по вул. Шевченка 45 в м. Рівне, отримав для заповнення відомість на виплату готівки №2 за липень 2019 року та звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, а в подальшому, в період часу з 10 год. 00 хв. 07.08.2019 року по 17 год. 30 хв. 08.08.2019 року, вніс до відомості на виплату готівки №2 за липень 2019 року завідомо неправдиві дані про отримання грошової премії ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_8 , підробивши у ній підписи вказаних членів дільничної виборчої комісії №560927, які фактично кошти не отримували та у відомості не розписувалися.
08.08.2019 року близько 17 год. 30 хв, перебуваючи в приміщенні каси ОВК №152, що в м. Рівне на вул. Шевченка 45, ОСОБА_6 використав підроблену відомість, здавши її касиру ОВК №152.
У поданих апеляційних скаргах потерпілий ОСОБА_8 та його представник - адвокат ОСОБА_9 , не заперечуючи обґрунтованості вироку щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненому, правильності кваліфікації його дій та призначеного покарання, доводять, що суд безпідставно, без належного обґрунтування, на їх думку, зменшив розмір моральної шкоди, якої зазнав потерпілий ОСОБА_8 , враховуючи істотні вимушені зміни у житті, та відмовив у стягненні суми витрат за надання юридичної допомоги і судового збору, сплачених ОСОБА_8 , що підтверджується відповідними доказами.

Просять змінити вирок в частині вирішення цивільного позову, і стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 1610 грн. матеріальної шкоди, 15 000 грн. моральної шкоди, 4000 грн. витрат на правничу допомогу та 840,80 грн. судового збору.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 та залишити вирок Рівненського міського суду від 28.02.2020 року без змін.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 на підтримання поданих апеляційних скарг, прокурора, яка вважає, що судом вірно вирішено питання щодо позовних вимог потерпілого ОСОБА_8 , а питання стягнення коштів за надання юридичної допомоги повинно бути підтверджено відповідними доказами, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просять вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів при ходить до наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, підтверджується сукупністю зібраних і розглянутих у кримінальному провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, а обране покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, що не заперечується в апеляційних скаргах самими апелянтами і не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

Правомірно, виходячи з вимог ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, згідно яких матеріальна і моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, вирішив суд і позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 , виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової щкоди 1610 грн. та 500 грн. в рахунок морального відшкодування.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоровя потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

Із позовної заяви, наявної в матеріалах судового провадження (т. 2 а.с. 29-32), вбачається, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_8 , який, як і члени дільничної виборчої комісії, були ошукані обвинуваченим, переніс душевні хвилювання та зазнав істотних вимушених змін у житті через переривання відпочинку з сім`єю на морі та з`ясування на прохання членів виборчої комісії обставини вчиненого обвинуваченим злочину, що оцінюється ним в суму 15000 грн.

При апеляційному розгляді потерпілий ствердив, що перервав відпустку за власним розсудом, оскільки має відповідний досвід, як член виборчої комісії, і на прохання інших членів ДВК взявся з`ясовувати обставини і причини невиплати їм премії в сумах, відповідно 563,50 грн. та 1610 грн. за виконану роботу.

На думку колегії суддів, визначена судом сума 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_8 , є розумною, справедливою та співрозмірною отриманим реальним моральним стражданням, оскільки потерпілим не надано переконливих доказів того, що його душевні хвилювання призвели до значних змін і страждань, відшкодуванню яких би сприяла грошова сума в розмірі 15000 грн, і таких доказів в ході апеляційного розгляду даного кримінального провадження не встановлено.

Також суд, виходячи з вимог п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір» правомірно відмовив у стягненні з обвинуваченого на користь потерпілого 840,50 грн судового збору, зважаючи на те, що законом позивачі при подачі позову у кримінальному провадженні про відшкодування завданої злочином шкоди звільняються від сплати судового збору, що не позбавляє права звернення потерпілого з відповідним клопотанням до суду про повернення суми судового збору, як помилково сплаченого, з чим погодився і представник потерпілого - адвокат ОСОБА_9 .

Поряд з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_2 в частині стягнення коштів на юридичну допомогу, помилково покликався на ненадання суду належних доказів ( квитанції до прибуткового касового ордеру, касового чеку чи іншого банківського документу) про сплату ОСОБА_8 зазначеної суми, як правової допомоги.

З матеріалів кримінального провадження слідує, (т 2 а.с. 39-42,60), що між ОСОБА_8 і керівником адвокатського обєднання "Істина" ОСОБА_9 було укладено угоду про надання правової допомоги - ознайомлення з матеріалами кримінального провадження і їх аналізу, складання позовної заяви та участь захисника у підготовчому судовому засіданні, що підтверджується належними доказами, зокрема, і квитанцією банку "Ощадбанк", згідно якої 20.02.2020 року ОСОБА_8 сплатив на виконання укладеної угоди захиснику 4000 грн, призначення платежу "за надання правничої допомоги, згідно договору".

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянтів щодо недотримання належним чином судом вимог закону при вирішенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_8 щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн, і вважає, що вирок суду в цій частині підлягає зміні на підставі п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України, згідно якої суд апеляційної інстанції вправі змінити вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 4000 грн. за надання юридичної допомоги.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена засудженим в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення повного тексту ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Рівненського
апеляційного суду ОСОБА_1 . 26.11.2020 року