Ухвала

Іменем України
21 січня 2021 року

м. Київ
Справа № 1-308/11

Провадження № 51 2326 км 20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ст. 224 ч. 3, ст. 15 ч. 2, ст. 364 ч. 2, ст. 15 ч. 2, ст. 366 ч. 2, ст. 27 ч. 5, ст. 205 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою ТОВ «Центр Крона» в особі директора ОСОБА_7 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2012 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від

31 березня 2020 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2012 року кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 224 ч. 3, ст. 15 ч. 2, ст. 366 ч. 2, ст. 27 ч. 5, ст. 205 ч. 2 КК України, закрито та звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 ч. 1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Згідно з постановою суду першої інстанції, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався в пособництві фіктивному підприємництву за

ст. 27 ч. 5, ст. 205 ч. 2 КК України (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року

№ 2341-ІІІ, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення). Так, у вересні 2004 року з метою придбання суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «Центр Крона» ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 провів реєстрацію змін в статуті та реєстраційних документах ТОВ «Центр Крона», відповідно до яких ОСОБА_7 є засновником, а він директором зазначеного товариства. Після цього ОСОБА_6 , не маючи наміру та можливості здійснювати підприємницьку діяльність, передав устав та реєстраційні документи ОСОБА_7 , надавши таким чином засоби, необхідні для здійснення фіктивного підприємництва, внаслідок якого державі було заподіяно матеріальну шкоду у виді несплачених до бюджету податків на загальну суму 1 076 309 гривень 25 копійок.
Крім того, ОСОБА_6 обвинувачувався: у виготовленні з метою збуту, збуті та використанні іншим чином підроблених недержавних цінних паперів, що завдали особливо великої матеріальної шкоди; у закінченому замаху на зловживання службовим становищем та на службове підроблення, що спричинили тяжкі наслідки, за ст. 224 ч. 3, ст. 15 ч. 2, ст. 364 ч. 2, ст. 15 ч. 2, ст. 366 ч. 2 КК України. Так, у червні 2006 року ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , фактично не являючись посадовою особою ТОВ «Крона Центр», склали завідомо неправдиві недержавні цінні папери простий вексель № 1324 від 03 квітня

2006 року, відповідно до якого ТОВ «Центр Крона» має грошове зобов`язання перед ПП «Транспортник 2005» на суму 190 000 гривень, який підписав ОСОБА_6 та збув його для подальшого використання ОСОБА_7 . У подальшому були підроблені інші офіційні документи щодо купівлі-продажу ТОВ «Крона Центр» у ПП «Транспортник 2005» товарів та їх передачі, внаслідок чого ТОВ «Центр Крона» було заподіяно матеріальну шкоду у вигляді грошового зобов`язання перед ПП «Транспортник 2005» на суму 190 000 гривень та настали юридично значущі факти у вигляді порушення справи про банкрутство ТОВ «Центр Крона», однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 , у зв`язку з його помилкою щодо свого фактичного стану по відношенню до ТОВ «Центр Крона».
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Центр Крона» в особі директора ОСОБА_7 залишено без задоволення, а зазначену постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала, а також короткий зміст поданих заперечень
У касаційній скарзі ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Центр Крона», посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 , а кримінальну справу направити до органу досудового розслідування для прийняття рішення в порядку

ст. 6 ч. 1 п. 1 КПК України 1960 року. Указує на те, що заяву про злочин від імені ТОВ «Центр Крона» подано особою, яка не має права його представляти, оскільки ОСОБА_8 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 отримала статус потерпілої внаслідок підлогу установчих документів ТОВ «Центр Крона», у 2011 році учасники ТОВ «Центр Крона» у складі, що був до підлогу установчих документів 29 квітня 2006 року, поновлені в правах, та з 2011 року ОСОБА_8 не є учасником товариства. Зазначає, що постанова суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 не містять висновків про винуватість особи, суд проігнорував всі факти і докази, які вказують на відсутність як складу, так і події злочину.
У запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_8 зазначає про безпідставність викладених у касаційній скарзі доводів та просить залишити її без задоволення.
Від інших учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу ОСОБА_7 не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні вважав касаційну скаргу ОСОБА_7 необґрунтованою і просив залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.
Частина перша ст. 49 КК України (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року

№ 2341-ІІІ, яка діяла на час вчинення злочинів та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності), передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності: у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минули два роки; у разі вчинення злочину середньої тяжкості, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минули п`ять років.
Провадження у кримінальній справі може бути закрито у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 7-1 ч. 1 п. 5 КПК України 1960 року).
Відповідно до вимог ст. 11-1 ч. 2 КПК України 1960 року суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ст. 49 ч. 1 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків даності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.
Згідно зі ст. 282 ч. 1 КПК України 1960 року, якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підстави для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 72, 8, 9, 10, 111 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.

Суди першої та апеляційної інстанцій дотримались зазначених вимог закону під час розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_6 .
Мотивуючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд першої інстанції зазначив, що злочин, передбаченийст. 27 ч. 5, ст. 205 ч. 2 КК України, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, ОСОБА_6 вчинив у період з осені 2004 року по лютий 2005 року, злочин, передбачений ст. 224 ч. 3 КК України, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, та злочин, передбачений ст. 15 ч. 2,

ст. 366 ч. 2 КК України, який відноситься до злочинів середньої тяжкості,

ОСОБА_6 вчинив у червні 2006 року і минули строки, передбачені ст. 49 ч. 1 КК України.
Як убачається із протоколу судового засідання, 22 жовтня 2012 року суд у судовому засіданні роз`яснив ОСОБА_6 положення ст. 49 КК України, останній просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності за ст. 27 ч. 5, ст. 205 ч. 2,

ст. 224 ч. 3, ст. 15 ч. 2, ст. 366 ч. 2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому він зауважив, що суть такого звільнення йому зрозуміла, зокрема, що воно не є реабілітуючою обставиною, тобто що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за своїм правовим змістом означає, що відносно нього зібрано достатньо доказів, які підтверджують вчинення ним діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин (сплинули строки давності) подальше провадження виключається (нереабілітуюча підстава).
Врахувавши всі наведені обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду і прокурора, суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст. 27 ч. 5, ст. 205 ч. 2, ст. 224 ч. 3, ст. 15 ч. 2, ст. 366 ч. 2 КК України підставі ст. 49 ч. 1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінальної справи в цій частині, мотивувавши своє рішення належним чином у постанові.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на постанову місцевого суду, перевірив викладені у ній доводи та визнав їх безпідставними, належним чином мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.

Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги ТОВ «Центр Крона» в особі директора ОСОБА_7 і скасування постанови суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду не знаходить.
Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, Суд

ухвалив:
Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2012 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від

31 березня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу ТОВ «Центр Крона» в особі директора ОСОБА_7 без задоволення.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3