Провадження № 1-в/243/342/2020
Справа № 219/7124/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2020 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) заяву медичного директора комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді стаціонарного лікування із звичайним наглядом відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. с. Пароскоіївка Донецької області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1
сторони та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
лікар - психіатр ОСОБА_5
представник лікарні ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7 ,
особа стосовно якої вирішується
питання про припинення
застосування примусових
заходів медичного характеру ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
28 вересня 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява медичного директора КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у виді стаціонарного лікування із звичайним наглядом ОСОБА_3 . В заяві вказується, що за період перебування на стаціонарному примусовому лікуванні у психічному стані ОСОБА_3 відбулися такі зміни, в результаті яких відпала необхідність у подальшому застосуванні примусових заходів медичного характеру у виді стаціонарного лікування із звичайним наглядом.
У судовому засіданні представник КНП та лікар-психіатр доводи заяви підтримали у повному обсязі та наполягали на задоволенні поданої до суду заяви. Зазначили, що самопочуття ОСОБА_3 покращилося, ОСОБА_3 за своїм психічним станом на теперішній час не становить небезпеку для себе і оточуючих. У психічному стані відбулись зміни, у результаті яких відпала необхідність у подальшому застосуванні примусових заходів медичного характеру у виді стаціонарного лікування із звичайним наглядом.
ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви психіатричної лікарні та припинення примусових заходів медичного характеру у виді стаціонарного лікування із звичайним наглядом відносно нього.
Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви про припинення примусових заходів медичного характеру у виді стаціонарного лікування із звичайним наглядом відносно ОСОБА_3 ..
Прокурор у судовому засіданні заяву КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» про припинення примусових заходів медичного характеру у виді стаціонарного лікування із звичайним наглядом відносно ОСОБА_3 підтримав.
Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши заяву та надані документи, приходить до висновку про припинення примусових заходів медичного характеру у виді стаціонарного лікування із звичайним наглядом відносно ОСОБА_3 , виходячи з таких встановлених в судовому засіданні обставин та відповідних ним доказів.
У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2020 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 25-3 КК України, було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 1489-III встановлено, що за рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру:
1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;
3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;
4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.
Аналогічні положення щодо продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру визначені також положеннями статті 95 Кримінального кодексу України.
Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру, згідно із ч. 1 ст. 514 Кримінального процесуального кодексу України, здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.
Згідно із висновком комісії лікарів-психіатрів № 34 від 22 вересня 2020 року, ОСОБА_3 страждає на тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у формі важкого депресивного епізоду. На теперішній час ОСОБА_3 доступний контакту. Орієнтований у місці, часі та власній особистості. Увага привертається, дещо знижена за об`ємом. Мислення в звичайному темпі. На питання відповідає по суті, не багатослівно. Активно маячних ідей не висловлює. Розлади сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє. В поведінці адекватний, інструкції медичного персоналу виконує. Залучається до реабілітаційних заходів. В конфліктних ситуаціях не помічений. Критично оцінює свій стан та скоєне правопорушення. Крім того, стан хворого поліпшився, фон настрою вирівнявся. Соматичний стан задовільний. Сформована критика до свого правопорушення. Продуктивну психосимптоматику не виявляє. Агресивних, ауто агресивних, суїцидальних тенденцій не виявляє. У психічному стані відбулися такі зміни, у результаті яких відпала необхідність у подальшому застосуванні примусових заходів медичного характеру у вигляді стаціонарної примусової психіатричної допомоги.
У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність такого висновку комісії лікарів-психіатрів, оскільки він складений уповноваженими особами з дотриманням процесуального порядку.
Згідно ч. 1, 2 ст. 515 КПК України у разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, суд на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів своєю ухвалою припиняє застосування примусових заходів медичного характеру. Постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження.
Дослідивши надані суду докази, суд також виходить з того, що зі змісту ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області, якою до ОСОБА_3 було застосовано примусові заходи медичного характеру, в ході судового розгляду відносно ОСОБА_3 було проведено судову психолого - психіатричну експертизу № 22 від 24 січня 2019 року. За висновками експертизи № 22 від 24 січня 2019 року, ОСОБА_3 на момент її проведення страждав на тимчасом хворобливий розлад психічної діяльності у формі важкого депресивного епізоду. На час проведення вищевказаної експертизи ОСОБА_3 не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Тобто після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , він захворів на психічну хворобу, яка виключала можливість застосування до нього покарання передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Однак за вказаним висновком експертизи встановити психічний стан ОСОБА_3 на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, - виявилося неможливим.
Із дослідженого в судовому засіданні висновку комісії лікарів психіатрів № 34 від 22 вересня 2020 року, проведеної відносно ОСОБА_3 , вбачається, що йому було встановлено діагноз: «Важкий депресивний епізод без психотичних симптомів». Крім того у висновку зазначено, що ОСОБА_3 критично оцінює свій стан та скоєне правопорушення. Питання про осудність чи неосудність ОСОБА_3 комісією не розглядалося, бо вказане питання може бути вирішено тільки після проведення судової психіатричної експертизи.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку про доцільність припинення відносно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Суд зазначає, що у даному випадку, припинення відносно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. є підставою для проведення судового провадження.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 512, 514, 51, 516 КПК України, ст. ст. 94, 95 КК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву медичного директора комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» про припинення відносно ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом задовольнити.
Припинити відносно ОСОБА_3 заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, призначеної за ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2020 року.
Постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за номером 0000148, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 Кримінального кодексу України.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.
Повний текст ухвали проголошений о 13 год. 00 хв., 23 жовтня 2020 року.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1