Постанова
Іменем України
03 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 523/13878/19
провадження № 51-4005км20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від

23 жовтня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 травня

2020 року.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від

23 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2016 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 травня 2020 року ухвалу районного суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвали районного та апеляційного судів за результатами розгляду його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Нововиявленою обставиною вважає фальсифікацію матеріалів кримінального провадження, зокрема протоколів огляду місця події та схем до них, протоколу слідчого експерименту і як наслідок надання експертами неправдивих висновків, що в подальшому вплинуло на встановлення його винуватості у порушенні п. п. 1.5, 2.3 «б», 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху та кваліфікацію його дій у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
В обґрунтування своїх доводів стверджує, що у вказаних протоколах і схемах до них внесені неправдиві дані, зокрема зазначений «чотирирядний рух» по дві смуги у кожному напрямку, а не по одній смузі у місці зіткнення транспортних засобів та неправильно внесені відомості ліній дорожніх розміток кожної смуги, що спростовується довідкою наданою службою автомобільних доріг в Одеській області.
Зазначені обставини не отримали належної оцінки суду першої інстанції, який суперечностей у доказах не усунув та безпідставно відмовив у задоволенні заяви засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2016 року.Апеляційний суд доводів апеляційних скарг засудженого ОСОБА_6 та його захисника не перевірив, підстав, з яких їх визнано необґрунтованими не навів, чим порушив вимоги КПК України.
Позиції інших учасників судового провадження
У запереченнях на касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 засуджений ОСОБА_7 просить залишити її без задоволення як безпідставну.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 , підтримав подану касаційну скаргу, а прокурор заперечував проти її задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого та прокурора, перевіривши матеріали кримінальної справи, наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відмовляючи у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Суворовського районного суду

м. Одеси від 30 серпня 2016 року суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався з огляду на таке.
Так, порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК України, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.
Згідно з вимогами ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, зокрема, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.
Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.
Як вбачається із заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, яка є аналогічною за своїм змістом його касаційній скарзі, останній вважає нововиявленою обставиною фальсифікацію матеріалів кримінального провадження, зокрема протоколів огляду місця події та схем до них, протоколу слідчого експерименту і як наслідок надання експертами неправдивих висновків, що в подальшому вплинуло на встановлення його винуватості у порушенні п. п. 1.5, 2.3 «б», 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху та кваліфікацію його дій у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
На думку засудженого, у вказаних протоколах і схемах до них внесені недостовірні дані про смуги руху на автомобільній дорозі де сталося ДТП, неправильно внесені відомості ліній дорожніх розміток кожної смуги, що спростовується довідкою наданою службою автомобільних доріг в Одеській області. Такі розбіжності свідчать про підроблення доказів у даному кримінальному провадженні, що є підставою для скасування обвинувального вироку в порядку процедури передбаченої главою 34 КПК України.
Перевіривши вказані вище доводи, надавши належну оцінку конкретним обставинам справи, зокрема можливому факту підроблення доказів у даному кримінальному провадженні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви засудженого, з чим погоджується і колегія суддів.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що згідно процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами підставою його здійснення є одна з визначених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування.
З огляду на те, що за завідомо неправдивий висновок експерта, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів у ст. 384 КК України передбачено кримінальну відповідальність, тому належним засобом доказування існування викладених у заяві засудженого обставин слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.
Проте належного підтвердження доводів у частині підроблення висновку експерта та фальсифікації (підроблення) слідчими доказів у даному кримінальному провадженні засуджений суду не надав. Результатів здійснення кримінальних проваджень за вказаними фактами матеріали провадження

не містять.
Водночас, дані зазначені у протоколах огляду місця події та схемах до них, протоколі слідчого експерименту і висновки експертів були предметом безпосереднього судового дослідження, про розбіжності між твердженнями сторони захисту та даними зазначеними у вказаних протоколах і схемах до них були відомі як суду так і сторонам судового провадження, а тому в силу приписів ч. 2 ст. 459 КПК України самі по собі посилання на внесення недостовірних даних у зазначені докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому, слідчий експеримент у даному кримінальному провадженні був проведений за участю засудженого ОСОБА_6 та його захисника і будь-яких заяв та зауважень від них не надходило.
З огляду на зазначене, розглянувши заяву ОСОБА_6 , суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що одне лише посилання, без підтвердження належними доказами, на підроблення висновку експерта та фальсифікацію (підроблення) слідчими доказів у даному кримінальному провадженні не може бути підставою для скасування вироку за нововиявленими обставинами, оскільки не є достатнім для сумнівів у законності остаточного й обов`язкового до виконання судового рішення. Тому на підставі ст. 467 КПК України суд відмовив у задоволення заяви засудженого.
Вказані обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який за результатами перегляду ухвали місцевого суду надав їм належну оцінку та обґрунтовано залишив без задоволення апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника. Ухвала апеляційного суду достатньо вмотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Порушень вимог закону, які були б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладене касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 травня 2020 року залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3