ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3049/20 Справа № 180/1327/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Дніпрі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, працюючого водієм ФОП ОСОБА_9 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 31 жовтня 2020 року, до 16 год. 30 хв.
Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а саме у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 гривень, дана сума є достатньою для внесення її як застави.
Рішення суду обґрунтовано тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, остільки ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який може бути призначено покарання до 10 років позбавлення волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити свою злочинну діяльність, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби.
На її думку, при постановлені оскаржуваної ухвали судом не було дотримано вимог кримінально процесуального закону, остільки суд в ухвалі не наводить жодного доказу на підтвердження зазначених ризиків.
Вважає, що ризик переховування обвинуваченого від суду, продовження злочинної діяльності поряд з наявністю місця проживання, права власності на нерухоме майно, стійких соціальних зв`язків, та офіційного місця роботи і джерел існування є малоймовірними та недоведеними. Також, є недоведений ризик впливу на свідків, остільки не під вартою перебуває інший обвинувачений у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_10 , але жодних заяв щодо незаконного впливу на свідків до правоохоронних органів не надходило.
В апеляційному суді захисник ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді просив рішення залишити без змін.
Заслухавши головуючого, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали контрольного провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Висновки суду І інстанції про продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обгрунтованими, а доводи апеляційної скарги захисника безпідставними.
Суд І інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе відповідно до глави 18 КПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції повинен дослідити обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та встановити обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою, або продовження.
Так, судом І інстанції встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують на період розгляду кримінального провадження та ОСОБА_8 може: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити свою злочинну діяльність, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки обвинувачується у вчиненні злочину за яким законом передбачено покарання строком до 10 років позбавлення волі.
Крім цього, слідчий суддя розглянув питання щодо можливості застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу та не знайшов таких підстав, оскільки інші запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого, врахувавши при цьому, що суспільний інтерес незважаючи на презумцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. У звязку з чим, доводи захисника про характеризуючі дані ОСОБА_8 є безпідставними.
Висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
За таких обставин висновки суду І інстанції про необхідність продовження стосовно ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правильними та відповідають вимогам ст. 183 КПК України.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4