ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2756/20 Справа № 204/964/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 289 КК України,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою суду від 28 липня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 вересня 2020 року включно.
Своє рішення суд мотивував тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою не зменшилися. Так, суд вказав на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 289 КК України, за одне з яких передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі, до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, під час якого останній не з`являвся на виклик до органу досудового розслідування, тривалий час переховувався. Окрім цього, ОСОБА_7 не має утриманців, не працює, джерела доходу та постійного місця проживання також не має. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 не зможе запобігти встановленим ним ризикам.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та обрати його підзахисному домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що рішення суду незаконне, оскільки його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Захисник вважає, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не підтверджується матеріалами провадження. При цьому захисник зауважує, що його підзахисний не переховувався від органів досудового розслідування, оскільки належного підтвердження, у відповідності до ст. 136 КПК України, того, що ОСОБА_7 отримував повістку, матеріали провадження не містять. Окрім того, захисник вказує, що його підзахисний дійсно не має житла в м. Дніпрі, проте має місце реєстрації. До того ж, раніше його підзахисний працював за договором, позитивно характеризується, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності з вимогами ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За змістом ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, при вирішенні питання про необхідність застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
На думку колегії суддів, висновки суду про необхідність продовження строку застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою наведеним вимогам закону не відповідають.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно та необ`єктивно досліджені обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не припинили існувати, однак не з`ясовано та не наведено переконливих мотивів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.
Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про можливість перебування особи під вартою передбачає необхідність забезпечення дотримання прав обвинуваченого, у тому числі і тих, які гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи сукупність обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали суду.
Згідно з положеннями ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 289 КК України, які відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, раніше ухилявся від слідства, проте має міцні соціальні зв`язки та тривалий час перебуває під вартою.
Разом із цим, виключних обставин для тримання останнього під вартою колегією суддів не встановлено, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю злочинів та даними, що характеризують обвинуваченого, не можуть слугувати виключною підставою для тримання його під вартою.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце свого проживання цілодобово, який зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме, можливості переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого злочину, поклавши на останнього відповідні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суддею необґрунтовано продовжено строк застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвалу суду скасуванню, з постановлянням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , строком до 29 жовтня 2020 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження, окрім захисника та прокурора.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 .
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4