Справа №705/1568/20
1-кс/705/780/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року місто Умань

Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , розглянувши за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Умань скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування,
ВСТАНОВИВ:
22 квітня 2020 року (згідно штампу на поштовому відправленні) до слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування.
У скарзі зазначив, що 30.01.2020 року він через службу 102 надіслав до чергової частини повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, вхідний № 940 від 30.01.2020 р., яке полягає в наступному: близько 13-36 год. 30.01.2020 р., невідомими особами на території колишньої Рембази, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 було зрізано замки та металеві решітки з дверима. Дане приміщення він орендує для зберігання комп`ютерного обладнання.
В 18-53 год. 30.01.2020 р. він повторно зателефонував на службу 102 та повідомив про те, що виявив пошкодження майна невідомими особами по вищезазначеній адресі. Вхідний № 954 від 30.01.2020 р.
О 19-40 год. 30.01.2020 р. він ще раз зателефонував на службу 102 та повідомив про те, що працівниками поліції, які здійснювали обшук за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено крадіжку основного блоку сигналізації АЯКС, вартістю 4000,00 грн. Дане повідомлення внесено в ЖЕО Уманського відділу поліції № 959 від 30.01.2020 р.
Як пізніше з`ясувалось невідомими особами були працівники Головного управління поліції Київської області, що здійснювали обшук.
Обшук та вилучення майна було здійснено без пред`явлення ОСОБА_3 , до початку слідчої дії, ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку і без вручення її копії, як того вимагає ч. 3 ст. 236 КПК України. Обшук розпочато та проведено без його присутності, в той час, коли він перебував за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де також в той же самий час проводився обшук іншими працівниками ГУНП в Київській області у тому ж самому кримінальному провадженні і місцеперебування ОСОБА_3 було достеменно відомо працівникам, які проводили обшук за адресою: АДРЕСА_1 . Натомість працівники поліції самовільно, з допомогою невідомих осіб, не зазначивши про це у протоколі обшуку, зрізали завіси на металевих вхідних дверях та зірвали навісні замки на інших дверях і таким чином проникли до приміщення, що суперечить положенням ч. 6 ст. 236 КПК України, згідно з якою слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі, якщо особа, присутня при обшуку, відмовляється їх відкрити або обшук здійснюється за відсутності осіб, зазначених у ч. 3 цієї статті. Внаслідок таких незаконних дій ОСОБА_3 поніс невиправдані витрати та змушений був ремонтувати орендоване майно.
Крім того, майно вилучено без зазначення серійних (заводських) номерів та інших індивідуальних ознак, а також не упаковано та не опечатано в установленому законом порядку. У подальшому це унеможливлює повернення саме того майна, яке було вилучене під час обшуку. Вилучене дороговартісне майно, яке потребує делікатного поводження, було навалом завантажене у вантажний автомобіль та вивезене працівниками поліції у невідомому напрямку.
Також обшук, всупереч вимогам абзацу 2 ч. 1 ст. 107 КПК України та ч. 10 ст. 236 КПК України, за допомогою аудіо- та відеозапису у повному обсязі не фіксувався, зокрема не велася відео-аудіо фіксація процесу упакування вилученого майна, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 106 КПК України, згідно з якою до складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії. Із цих підстав ОСОБА_3 категорично заперечує проти визнання чинними вказаного обшуку та результатів його здійснення, оскільки вважає цю слідчу дію одним з елементів фальсифікації матеріалів кримінального провадження з метою незаконного заволодіння чужим майном.
Другий примірник протоколу обшуку від 30 січня 2020 року та опис вилученого майна йому не вручений, слідчий лише дозволив сфотографувати протокол обшуку та опис вилученого майна на мобільний телефон, що є грубим порушенням його прав та вимог ч. 9 ст. 236 КПК України.
Також цього ж дня в той же час, проводився ще один обшук на підставі ухвали слідчого судді від 23 січня 2020 року у приміщенні трансформаторної підстанції «Й 1», а також у нежитлових приміщеннях та спорудах на прилеглій території за адресою: АДРЕСА_1 , дозвіл на здійснення процесуальних дій надано слідчому СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_4 . Натомість вказаний обшук фактично провів старший слідчий в особливо важливих справах СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , тобто неуповноважена особа, що є порушенням вимог закону. При цьому наявність в матеріалах кримінального провадження № 0000009 доручення слідчого ОСОБА_4 слідчим слідчої групи про проведення обшуків від 29 січня 2020 року не може бути підтвердженням законності проведення обшуку на вилучення у ОСОБА_3 майна слідчим ОСОБА_5 , оскільки це доручення не узгоджується з ч. 1 ст. 236 КПК України, прямо суперечить вимогам як закону щодо порядку проведення обшуку так і ухвалі слідчого судді від 23 січня 2020 року, згідно з якою дозвіл на проведення обшуку надано конкретно визначеній особі - слідчому ОСОБА_4 . Передоручення проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді іншій особі (особам) не передбачено чинним кримінальним процесуальним законодавством України.
Як і в попередньому обшуку, та і при проведені даного обшуку - обшук та вилучення майна було здійснено без пред`явлення ОСОБА_3 ухвали суду про надання дозволу на проведення обшуку і без вручення її копії, як того вимагає ч. 3 ст. 236 КПК України, майно вилучено без зазначення серійних (заводських) номерів та інших індивідуальних ознак, а також не упаковано та не опечатано в установленому законом порядку. Також обшук, всупереч вимогам абзацу 2 ч. 1 ст. 107 КПК України та ч. 10 ст. 236 КПК України, за допомогою аудіо- та відеозапису у повному обсязі не фіксувався, зокрема не велася відео- аудіо фіксація процесу упакування вилученого майна, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 106 КПК України. Другий примірник протоколу обшуку від 30 січня 2020 року ОСОБА_3 не вручений.
В зв`язку з вищезазначеним вважає, що подані ним до Уманського відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області заяви про вчинення кримінального правопорушення є обґрунтованими і підтверджують вчинення посадовими особами діянь, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення відповідно до КК України. Однак всупереч вимогам ст.214 КПК України відомості із вказаної заяви не були внесені до ЄРДР. Повідомлення про відмову у внесенні відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань він отримав поштою лише 16.04.2020 р. В зв`язку з цим вважає, що термін для оскарження бездіяльності органу досудового розслідування підлягає поновленню з поважних причин.
З викладеного вбачається, що уповноважені особи Уманського відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області проявили бездіяльність.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
За змістом цієї норми, обов`язок прийняти та зареєструвати заяву або повідомлення про кримінальні правопорушення покладено на слідчого, прокурора та інших службових осіб, що уповноважені на їх прийняття.
Кримінально-процесуальним законодавством не встановлено порядок та зміст викладу відомостей про кримінальні правопорушення в заявах або повідомленнях. Проте, надаючи оцінку таким відомостям, прокурор, слідчий, за змістом ст. 214 КПК України, повинні переконатися у наявності в них даних, що вказують на об`єктивні ознаки підготовки, вчинення, приховування кримінального правопорушення.
Отже, чинним кримінальним процесуальним законодавством України не передбачено жодного винятку з правил, встановлених статтею 214 КПК України, зокрема не передбачено право керівника органу досудового розслідування, слідчого після отримання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в окремих випадках не вносити відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за наявності обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Всупереч вказаним нормам процесуального права уповноважені особи Уманського відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області, протягом 24-х годин після отримання заяви ОСОБА_3 від 30.01.2020 року відповідні відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесли, проведення досудового розслідування не розпочали.
Уповноважені особи Уманського відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області повинні були передати його заяви за підслідністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань, що також зроблено не було.
Просив: поновити строк на оскарження бездіяльності службових осіб Уманського відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, пропущений ним з поважних причин; його скаргу задовольнити; зобов`язати уповноважену службову особу Уманського відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у повідомленнях про вчинення кримінального правопорушення вхідний №940 від 30.01.2020, вхідний № 954 від 30.01.2020 р., вхідний № 959 від 30.01.2020 р., передати за підслідністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 від 27 квітня 2020 року вказана скарга була повернута ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, і слідчий суддя не знайшов підстав для поновлення строку для звернення зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 липня 2020 року ухвала слідчого судді від 27 квітня 2020 року про повернення скарги була скасована і матеріали провадження за скаргою ОСОБА_3 направлено до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.
Скасовуючи ухвалу слідчого судді від 27 квітня 2020 року суд апеляційної інстанції посилався на те, що слідчому судді необхідно в судовому засіданні за участі скаржника з`ясувати чи пропустив він строк для подачі скарги на бездіяльність органу досудового розслідування з поважних причин і, в залежності від результатів, прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо наявності чи відсутності підстав для повернення скарги.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.07.2020 року скарга була передана для розгляду слідчому судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 .
При повторному вирішенні питання про наявність підстав для повернення скарги слідчий суддя врахував, що положеннями статті 304 КПК України не передбачено проведення судового засідання для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для повернення скарги, і судове засідання може бути проведено лише після відкриття провадження за скаргою.

Хоча слідчий суддя не знайшов підстав для відкриття провадження у справі, враховуючи ухвалу суду апеляційної інстанції, слідчий суддя своєю ухвалою від 30 липня 2020 року відкрив провадження за скаргою, призначивши її до судового розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою скаргу підтримав та пояснив, що у його скарзі наведено обґрунтування складу злочину і завдяки бездіяльності слідчих органів його заяви не були внесені до ЄРДР. Вважав, що строки на звернення зі скаргою до слідчого судді він не пропустив, що підтвердив суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі, так як відповідь з відділу поліції він отримав лише 16 квітня 2020 року. На запитання слідчого судді, чому він не звернувся зі скаргою ще в лютому 2020 року, звертаючись з заявою до відділу поліції, в якій він виклав і положення статті 214 КПК України, скаржник повторно посилався на те, що він отримав відповідь з поліції лише 16 квітня 2020 року.

Слідчий суддя, заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, дійшов такого висновку.

З матеріалів скарги вбачається, що 30.01.2020 року скаржник по спецлінії 102 звертався до Уманського ВП ГУНП в Черкаській області з повідомленням про вчинені, на його думку, кримінальні правопорушення.

18 лютого 2020 року скаржником до Уманського ВП ГУНП в Черкаській області було подано заяву, в якій він вказував на факти своїх звернень 30.01.2020 року та просив надати йому відповідний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також повідомити прізвище, ім`я та по батькові слідчого, визначеного для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, відкритому на підставі його заяви про вчинення кримінального правопорушення від 30 січня 2020 року. При цьому, у своїй заяві скаржник чітко посилався на положення ч.1 ст.214 КПК України, яка регламентує строки внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та надання заявнику витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З вказаної заяви слідчий суддя робить висновок про те, що станом на 18 лютого 2020 року скаржник вже констатував факт його неповідомлення про внесення відомостей за його заявами від 30.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, з відповідною скаргою на бездіяльність слідчого до слідчого судді не звернувся.

26.02.2020 року на адресу ОСОБА_3 з Уманського ВП ГУНП в Черкаській області була направлена відповідь на його заяву від 18.02.2020 року, з якої вбачається, що відомості за зверненнями скаржника від 30.01.2020 року до ЄРДР внесені не були. Як зазначив скаржник вказану відповідь від отримав лише 16 квітня 2020 року, у зв`язку з чим звернувся зі скаргою до слідчого судді.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України (в редакції, яка діяла до 01 липня 2020 року) на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частина 1 статті 304 КПК України визначає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Як вбачається зі скарги та доданих до неї матеріалів, заявник звернувся до органів поліції з повідомленнями про кримінальне правопорушення 30 січня 2020 року.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Тобто, в строк до 31 січня 2020 року уповноважений на це слідчий Уманського ВП ГУНП в Черкаській області повинен був внести відомості, викладені в повідомленні про кримінальне правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи те, що уповноважений слідчий Уманського ВП ГУНП в Черкаській області в строк до 31 січня 2020 року не вніс відомості про кримінальне правопорушення в ЄРДР, саме з цього часу розпочався строк для оскарження бездіяльності такого слідчого.

Скарга ж до слідчого судді подана 22 квітня 2020 року, про що свідчить штамп на поштовому відправленні.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 09.11.2012 № 1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» частиною 1 ст. 304 КПК встановлено десятиденний строк, упродовж якого особа має право звернутися зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора. Цей строк обчислюється з моменту прийняття рішення, вчинення відповідної дії. При оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.

Скаржником не надано доказів того, що у період з 1 лютого 2020 року він був позбавлений можливості оскаржити бездіяльність слідчого Уманського ВП ГУНП в Черкаській області в 10-денний строк. Крім того, як вбачається з копії заяви від 18.02.2020 року, поданої до Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, яку скаржник долучив до скарги, скаржнику ще станом на 18 лютого 2020 року були відомі строки, встановлені ст.214 КПК України.

Згідно п.3 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючи те, що на виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 6 липня 2020 року, слідчим суддею було відкрито провадження за скаргою, так як без відкриття провадження слідчий суддя не має права проводити судові засідання для вирішення питання про повернення скарги, слідчий суддя був позбавлений можливості повторно застосувати положення п.3 ч.2 ст.304 КПК України.

Проте, ч.2 ст.307 КПК України визначає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Вказана норма закону не передбачає винесення ухвали про повернення скарги за результатами її розгляду.

У зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні скарги, так як вона подана з пропуском строку, визначеного у ч.1 ст.304 КПК України, і слідчий суддя не знайшов підстав для поновлення такого строку.

При цьому, слідчий суддя вважає безпідставними доводи скаржника про те, що судом апеляційної інстанції встановлено, що ним не пропущено строку звернення зі скаргою до слідчого судді, так як суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі зазначив, що у судовому засіданні необхідно прийняти рішення щодо наявності чи відсутності підстав для повернення скарги. Проте, як зазначив слідчий суддя вище, стаття 307 КПК України не передбачає такого судового рішення за результатами розгляду скарги.

Враховуючи те, що положення частини третьої статті 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити в даній ухвалі про можливість її апеляційного оскарження.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1