Справа № 148/22/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження № 0000518 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бельц Республіка Молдова, зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 ,одруженого, військовозобов`язаного, працюючого зварювальником у ДП «Холодівськийукрветсанзавод», не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.10.2019 близько 18:30 год. на території домогосподарства, що знаходиться, за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючим, за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючою, за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, виник конфлікт.

В ході конфлікту ОСОБА_5 , почав виражатись в сторону потерпілої ОСОБА_8 , нецензурною лексикою, остання в свою чергу з метою припинення сварки та агресивних дій ОСОБА_5 , які полягали в розмахуванні руками та наближення останнього до потерпілої, вирішила викликати поліцію.

В свою чергу ОСОБА_5 , будучи обуреним діями потерпілої, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та маючи явну перевагу у фізичній силі, вибив з рук ОСОБА_16 , мобільний телефон.

Далі, ОСОБА_5 , не припиняючи протиправних дій спрямованих на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , розуміючи, що остання є особою похилого віку, та не зможе чинити опору його протиправним діям, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з умислом направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, кулаками обох рук наніс не менше трьох ударів в область голови та правою ногою наніс удар в область шиї ОСОБА_16 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта № 138 від 05.12.2019, у ОСОБА_16 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці обличчя, вушної раковини зліва та шиї зліва і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав, а також заперечив щодо заявленого стороною потерпілої цивільного позову та повідомив, що 24.11.2019 близько 19.00 год. прийшовши з роботи помітив, що ОСОБА_8 збирає на його городі плоди грецького горіха, після чого він спробував її прогнати та перевернув відро з горіхами, однак при цьому до неї не підходив та не спричиняв їй тілесні ушкодження. Після вказаних подій, він пішов з дружиною додому, а ОСОБА_8 зібравши горіхи пішла у напрямку свого домогосподарства. Також, зазначив, що вживав алкогольні напої, а саме «пиво».

Незважаючи на те, що обвинувачений своєї вини в скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав, його вина знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підтверджується показами потерпілої та свідків.

Потерпіла ОСОБА_8 надала покази згідно яких 24.11.2019 близько 19.00 год. збирала горіхи, до неї наблизився ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та звинуватив її у тому, що вона збирає горіхи на його городі, при цьому вона хотіла викликати поліцію, оскільки злякалася, однак останній вибив у неї телефон та почав наносити їй удари руками і ногами, після чого обвинувачений пішов з дружиною додому, а вона викликала поліцію і зателефонувала доньці. Цивільний позов підтримала і просила суд задовольнити її вимоги. Зазначила, що їй спричинено матеріальну шкоду пов`язану з необхідністю придбання ліків внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 . Також, вказала, що страждає морально, оскільки раніше ніколи не хворіла, переживає за своє життя і здоров`я, боїться помсти від обвинуваченого. Хвилюється коли відвідує правоохоронні органи і суд та у цьому полягає спричинена їй моральна шкода, яку оцінює у 100000 грн.

Свідок ОСОБА_14 повідомила суду, що у вечірній час чула сварку і голос ОСОБА_8 , крик «… не зачіпай», а через 5-10 хв., остання прийшла до неї з напухлим обличчям і гулями від тілесних ушкоджень на голові, повідомила, що її побив обвинувачений, оскільки вона збирали горіхи на території домогосподарства її родичів. Після чого ОСОБА_14 викликали поліцію і зателефонували доньці потерпілої. Свідку також відомо, що ОСОБА_8 і ОСОБА_5 перебувають у давніх неприязних відносинах.

Свідок ОСОБА_15 зазначила, що 24.11.2019 близько 22:00 год. до неї зателефонувала ОСОБА_8 і розповіла, що ОСОБА_5 під час сварки завдав їй тілесних ушкоджень. Також, ОСОБА_15 вказала, що напередодні ввечері чула якусь розмову, однак між ким і з якого приводу не знала і не надавши цьому значення пішла у будинок.

Свідок ОСОБА_10 донька ОСОБА_8 надала суду покази, що 24.11.2019, у вечірній час до неї зателефонувала мати та повідомила, що її побив ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_10 поїхала за місцем проживання матері, де виявила у останньої тілесні ушкодження у вигляді ссаден і синців на обличчі та шиї.

Свідок ОСОБА_13 , який є тестем обвинуваченого ОСОБА_5 вказав, що 24.11.2019 близько 19:00 год. з відстані близько 15-20 метрів бачив як ОСОБА_5 і ОСОБА_8 сварилися, в ході даної сварки обвинувачений перекинув відро з плодами горіха, однак до ОСОБА_8 не наближався та не бив її, а згодом йогодонькаі ОСОБА_17 ОСОБА_11 , яка гнала худобу, забрала обвинуваченого додому. При цьому зі слів доньки йому відомо, що у ОСОБА_5 була порвана футболка.

Свідок ОСОБА_12 - теща ОСОБА_5 , зазначила, що спостерігала за конфліктом, при цьому свого чоловіка ОСОБА_13 вона не бачила, між зятем і ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, жодних тілесних ушкоджень вони один одному не наносили, а згодом її донька, яка гнала додому теля забрала обвинуваченого з собою. У що був одягнений останній не пам`ятає, вказала, що ніхто нікому одяг не пошкоджував.

Свідок ОСОБА_11 дружина ОСОБА_5 повідомила, що 24.11.2019 її чоловік помітив у них на городі ОСОБА_8 , яка збирала горіхи та пішов з метою прогнати її, під час чого між ними виникла сварка в ході якої ОСОБА_5 перевернув відро з горіхами, які зібрала ОСОБА_8 , після чого остання взяла гілку і вдарила нею чоловіка по спині і схопила за футболку, яку порвала. Обвинувачений ОСОБА_8 не бив і не наближався до неї. Вказані події бачили її батьки, які стояли на відстані близько двох метрів один від одного.

Також, крім показів свідків та потерпілої, вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме:

витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000518 від 25.10.2019 (а.с. 121);

протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.10.2019 (а.с. 122);

заявою про залучення до провадження, як потерпілого від 25.10.2019 (а.с. 123);

висновками судово-медичної експертизи за № 124 від 25.10.2019, та № 138 від 04.12.2019, проведеного Тульчинським відділенням Вінницького обласного бюро СМЕ, згідно якого у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянці обличчя, вушної раковини з ліва та шиї з ліва, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я та їх характер, кількість, локалізація і обставини свідчать про те, що дані тілесні ушкодження виникли не внаслідок падіння з стоячого положення, з наступним ударом (ударами) об тверді тупі предмети, а від неодноразової дії твердого тупого предмета (предметів), що могло бути у термін і за обставин на які указує ОСОБА_8 та покази останньої відповідають об`єктивності щодо утворення зазначених тілесних ушкоджень (а.с. 124 125, 141 142);

протоколом проведення слідчого експерименту від 02.12.2019, який зафіксовано на оптичному диску СD-R (а.с. 139 - 140).

Даючи оцінку доводам обвинуваченого про те, що він не вчиняв даного кримінального правопорушення, суд вважає, що вони в повній мірі спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст. 370 КПК України. За вказаних обставин, суд вважає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , які не знайшли свого об`єктивного підтвердження, є одним із способів його захисту для уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, суд також, критично ставиться до показів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 ОСОБА_11 , які являються близькими родичами обвинуваченого, в частині ненанесення останнім тілесних ушкоджень потерпілій. Крім того, покази зазначених осіб містять ряд суперечностей та не відповідностей пов`язаних з описом події, місцезнаходження один одного і дій учасників конфлікту і його наслідків.

Вказані доводи спростовуються показами інших свідків у сукупності з наявними матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженні докази, досліджені у судовому засіданні, оцінюючи показання свідків, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у інкримінованому кримінальному правопорушенні доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 130), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 126-127), раніше не судимий (а.с. 131).

Згідно досудової доповіді, яка складена на виконання ухвали суду відповідно до ст. 314-1 КПК України, висновок органу пробації, про те що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення та обмеження волі (а.с.119-120).

Обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 у відповідності до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

За таких обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, який вину не визнав, з метою попередження нових кримінальних правопорушень, виправлення обвинуваченого, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_5 в межах санкції визначеної ч. 1 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2978,30 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Враховуючи, що у судовому засіданні доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 , та те, що потерпіла цивільний позов підтримала, а обвинувачений позовні вимоги не визнав, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягення матеріальної шкоди, оскільки розмір заявленої до стягнення матеріальної шкоди належним чином підтверджений відповідними платіжними чеками на придбання лікарських препаратів і отримання медичних послуг.

В частині вирішення питання щодо стягнення моральної шкоди за цивільним позовом ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне, зазначити наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_8 перенесла ряд негативних емоцій у виді психологічного стресу і порушення звичного ритму життя.

Таким чином, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню на суму у 5000 грн.

Саме така сума, на думку суду, є співмірною з душевними та психологічними стражданнями, які перенесла потерпіла внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення і саме така сума підлягає стягненню з обвинуваченого на її користь.

Крім того, потерпілою стороною заявлено до стягнення процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 12500 грн.

Так, питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України.

За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1 ст. 124 того ж Кодексу, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», які знайшли своє відображення, як слушні, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 569/10915/17, судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80) від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36) від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 26.02.2015, у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відтак враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги потерпілої в частині компенсації судових витрат в частині витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, на підтвердження розміру вказаних витрат, стороною потерпілої надано квитанцію № 04/2020 від 28.01.2020 і розрахунок, згідно ОСОБА_18 сплачено адвокату ОСОБА_9 гонорар у сумі 12500 грн., при цьому до цивільного позову не надано доказів, що підтверджують обґрунтованість вказаної суми, а саме акту виконаних робіт чи інших документів, я підтверджували б вартість наданих послуг отриманих ОСОБА_8 в ході представництва її інтересів.

Разом з тим, судом встановлено, що адвокат ОСОБА_9 приймав участь у судових засіданнях під час розгляду даного кримінального провадження у суді, а також забезпечив подачу цивільного позову в інтересах ОСОБА_8 , у зв`язку з чим, з обвинуваченого слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 50, 65 - 67, 125 КК України, ст. 23, 1167, 1177 ЦК України, ст. 12, 51, 56, 66, 67, 91, 120, 124, 137, 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді громадських робі строком на 200 (двісті) годин.

Цивільний позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду 2978 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 30 копійок, моральну шкоду 5000 (п`ять тисяч) гривень, витрати на правову допомогу 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1