Ухвала
18 серпня 2020 року

м. Київ
провадження № 51-882ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 3 травня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103, із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження,
в с т а н о в и в:
За вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 3 травня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладанням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 20 листопада 2019 року вирок місцевого суду залишив без змін.
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження (15 червня 2020 року) звернувся із касаційною скаргою та клопотанням про поновлення пропущеного строку.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Суд уважає, що касаційна скарга не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 КПК України, а підстави для його поновлення відсутні.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк із дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб, зокрема потерпілих, перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
При цьому правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК України, є загальним для всіх учасників кримінального провадження, за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
Як убачається з копії ухвали Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, це судове рішення постановлено апеляційним судом за участю ОСОБА_4 .

На вирок місцевого суду та зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 у межах тримісячного строку на касаційне оскарження (14 лютого 2020 року) подав касаційну скаргу, яку ухвалою суду касаційної інстанції від 24 лютого 2020 року залишено без руху з огляду на недотримання вимог пунктів 4, 5 ч. 1, а також частин 3 та 5 ст. 427 КПК України, та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків. На виконання цієї ухвали 2 квітня 2020 року ОСОБА_4 подав уточнену касаційну скаргу, яку ухвалою від 13 квітня 2020 року разом з усіма доданими до неї матеріалами було повернуто засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
У травні 2020 року ОСОБА_4 ще раз звертався до касаційного суду зі скаргою та клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження, в поновленні якого йому було відмовлено, а касаційну скаргу повернуто.
З черговою касаційною скаргою засуджений ОСОБА_4 звернувся 15 червня 2020 року і знову порушив питання про поновлення строку касаційного оскарження, при цьому інших причин пропуску строку, крім тих, на які він вже посилався раніше, ОСОБА_4 не навів.
Так, в обґрунтування поважності причин пропуску цього строку засуджений зазначає про те, що через запровадження на території України карантинних заходів обмежувального характеру він не мав змоги до 23 квітня 2020 року отримати копії оскаржуваних судових рішень на виконання ухвали про залишення без руху його касаційної скарги, через що його скаргу було повернуто. Крім того, вказує, що після отримання копій судових рішень він звернувся з касаційною скаргою, однак суд касаційної інстанції необґрунтовано відмовив у поновленні строку на касаційне оскарження.
Проте такі доводи ОСОБА_4 є неспроможними, адже подаючи 2 квітня 2020 року уточнену касаційну скаргу він виконав вимоги ч. 5 ст. 427 КПК України та додав до скарги відповідні копії судових рішень, з чого слідує, що вони були йому вручені раніше. Між тим, з ухвали суду касаційної інстанції від 13 квітня 2020 року вбачається, що касаційну скаргу було повернуто ОСОБА_4 з тих підстав, що він не усунув інші її недоліки, а саме не привів зміст скарги у відповідність з вимогами закону.
Отже, вищенаведеним спростовуються викладені у клопотанні засудженого доводи щодо неможливості подати касаційну скаргу через те, що він не мав змоги отримати та додати до скарги копії судових рішень, а тому ці доводи не можуть свідчити про наявність обґрунтованих підстав для поновлення строку касаційного оскарження та не вказують на існування обставин, що були б непереборними і могли б перешкодити подати касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог ст. 427 КПК України, у визначений законом строк.
Що стосується посилань ОСОБА_4 на запровадження карантинних заходів обмежувального характеру, то вони є безпідставними, оскільки ці заходи почали діяти з 12 березня 2020 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», тобто після закінчення строку на касаційне оскарження судових рішень щодо ОСОБА_4 .
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення.
За таких обставин, враховуючи, що клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження не містить обґрунтованих підстав для цього, а також переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які останній не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, у задоволенні цього клопотання слід відмовити, а касаційну скаргу повернути.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 3 травня 2019 року та ухвали Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, а касаційну скаргу разом з додатками повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3