Справа № 156/1320/20
Провадження № 1-кп/156/43/21
В И Р О К
Іменем України
26 січня 2021 року смт Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого суддя ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі кримінальне провадження за №0000221, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2020 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Граддя Маневицького району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

учасники процесу:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпілий ОСОБА_5 не з`явився,
в с т а н о в и в:
Громадянин ОСОБА_3 , у жовтні 2020 року таємно, переслідуючи корисливий мотив, шляхом віджиму пластикового вікна у ванній кімнаті, проник у будинок ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрав безпровідні навушники марки «SYLLABLE S101» вартістю 1100 грн. та грошові кошти в сумі 100 грн., чим заподіяв власнику ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1200 грн.
Він же, 02.11.2020 року таємно, переслідуючи корисливий мотив, повторно, шляхом віджиму пластикового вікна у ванній кімнаті, проник у будинок ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрав фотоапарат марки «NIKON» моделі «COOLPIX L810», сумку до фотоапарата марки «VANGUARD», мобільну батарею «XIAOMI» моделі «NDY-02-AD» ємністю 10400 mAh.
Згідно висновку товарознавчої експертизи № СЕ-19/103-20/9888-ТВ від 14.12.2020 року ринкова вартість об`єктів дослідження могла складати: фотоапарата марки «NIKON» моделі «COOLPIX L810» 1666,67 грн., сумки до фотоапарата марки «VANGUARD» моделі «2GO 12Z» 316,67 грн., мобільної батареї «XIAOMI» моделі «NDY-02-AD» ємністю 10400 mAh. 93,33 грн.
Внаслідок крадіжки ОСОБА_5 було завдано збитків на загальну суму 2 076,67 грн.
26.01.2021 року в судове засідання прибули прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 .
Потерпілий ОСОБА_5 до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належно. Надав заяву, в якій клопотав проводити судовий розгляд за його відсутності, з кваліфікацією кримінального правопорушення погоджується, копію вироку надіслати на поштову адресу.
За нормами ч. 1 ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.
Вислухавши думку обвинуваченого, прокурора, ухвалено про судовий розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілого.
Судом роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України щодо скороченої процедури судового розгляду, та за згодою обвинуваченого ОСОБА_3 , свідчення якого відповідають суті обвинувачення, що правильно розуміє обставини кримінального правопорушення, котрі не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та з урахуванням поданої заяви потерпілим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, порядок їх дослідження. Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого, як особу.
Будучи допитаний судом, обвинувачений ОСОБА_3 вину в скоєнні кримінального правопорушення, за яке повідомлено про підозру та пред`явлено обвинувачення, за ч. 3 ст.185 КК України, визнав повністю, в скоєному розкаявся, та дав пояснення, які повністю узгоджуються з обставинами вчинення злочину, що наведені в обвинувальному акті і проголошені прокурором, про те, що по епізоду крадіжки у жовтні 2020 року ОСОБА_3 зазначив наступне: в середині жовтня місяця 2020 року, у вечірній час, шляхом віджиму пластикового вікна у ванній кімнаті, він проник у будинок ОСОБА_5 , що у АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав безпровідні навушники та грошові кошти.
По епізоду крадіжки 02.11.2020 року, зазначив таке: 02.11.2020 року, у нічний час, шляхом віджиму пластикового вікна у ванній кімнаті, він повторно проник у середину будинку ОСОБА_5 , що у АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав, різного роду товарно-матеріальні цінності.
У вчиненому щиро розкаявся та просив суд не застосовувати до нього суворої міри покарання.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо дотримуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.
Суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю. Вважає, що дії останнього юридично вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки, він, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), кваліфікуючою ознакою якого є проникнення в житло чи інше володіння особи.
Прокурор в промові зазначив, що з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого, ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_3 заслуговує на покарання за скоєне у виді позбавлення волі строком на чотири роки із застосуванням іспитового строку строком на два роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, витрати, які були понесені в ході досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого, вирішити долю речових доказів у відповідності до норм КПК.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив злочин, який, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховується те, що такий раніше не судимий, офіційно не працює, будь- якою суспільною працею не займається, посередньо характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.
З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора, який просив призначати покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 зі звільненням від відбуття такого з випробуванням, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому такому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме такий вид покарання, на переконання суду, є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 .
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 передбачених ст. 69 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі у відповідності до ст. ст. 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в дохід держави.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: фотокамеру марки «NIKON» моделі «COOLPIX L810», сумку до фотокамери марки «VANGUARD», переносний зарядний пристрій марки «XIAOMI» моделі «NDY-02-AD» ємністю 10400 mAh - повернути законному володільцю, тобто потерпілому ОСОБА_5 .
Речовий доказ - договір фінансового кредиту № 464-20016044 від 26.10.2020 року залишити у матеріалах кримінального провадження внесеного до ЄДР за № №0000221 від 03.11.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/103-20/9888-ТВ від 14.12.2020 року в сумі 980,70 грн. (дев`ятсот вісімдесят гривень 70 коп.).
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1