№566/1812/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області об`єднані обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0000018 та №0000281 відносно обвинуваченого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Журжинці Лисичанського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, на військовому обліку не перебуває, не депутата, раніше неодноразово судимого:
- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2008 року за ч.2 ст.187, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Самбірського міського суду Львівської області від 05 червня 2010 року умовно-достроково звільнений на невідбутий строк покарання 11 місяців 7 днів;

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2008 року за ч. 4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання призначених вироком Луцького міськрайонного суду від 15 лютого 2008 року остаточно призначено 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2011 року за ч. 2 ст. 186 КК України (в редакції від 2001 року) до 4 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2008 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Судимості не зняті та непогашені у встановленому законом порядку.
- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.15, ч.2 ст.186.
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2019 року ОСОБА_4 умовно-достроково звільнений на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 21 день.
Міра покарання невідбута.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ст. 395 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 01 липня 2019 року, приблизно о 23-23:30 год., перебуваючи на АДРЕСА_1 , вирішив таємно проникнути в приміщенняжитлового будинку, який належить ОСОБА_8 та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з метою вчинення крадіжки.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, діючи повторно, скориставшись відсутністю власника майна ОСОБА_8 , переконавшись що його дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, розбив скло у вікні приміщення кухні.
Після цього, ОСОБА_4 , через вказане вікно проник всередину житлового будинку, де пройшов у приміщення залу, звідки умисно, таємно викрав ноутбук марки «ASUS», модель «K53S» вартістю 4033,00 грн., та настільний годинник марки «Junghans» моделі «Quartz 85» вартістю 590,00 грн.
В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії поєднані єдиним злочинним умислом, вийшов з житлового будинку на подвір`я господарства, та, шляхом відчинення вхідних дверей у підсобне приміщення, проник всередину, звідки умисно, таємно, викрав бензопилу марки «Оlео-Мас», модель «937», вартістю 3866,67 грн., після чого з місця вчинення злочину зник.
Із викраденим майном ОСОБА_4 поїхав до м. Луцьк, де настільний годинник здав у ломбардне відділення, а ноутбук та бензопилу продав невідомим особам, таким чином розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 8489,67 грн.

Крім цього, ОСОБА_7 , 22 листопада 2019 року відповідно до ст.ст. 2, 3 та 6 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» Млинівським районним судом Рівненської області щодо ОСОБА_4 було встановлено адміністративний нагляд терміном на 12 (дванадцять) місяців із встановленням наступних обмежень:

-заборона виходу з будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня;

-заборона перебування в ресторанах, кафе, ресторанах, барах та інших місцях, де реалізуються спиртні напої на розлив;

-заборона виїзду за межі Млинівського району Рівненської області без дозволу органу поліції, який здійснює контроль з дотриманням обмежень, встановлених судом;

-реєстрація в Млинівському відділенні поліції Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області один раз на місяць.

Будучи ознайомленим 22 листопада 2019 року із обов`язками та обмеженнями піднаглядного, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став і з 22 листопада 2019 року по 13 січня 2020 року, умисно, самовільно, без поважних причин та відповідного дозволу Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, з метою ухилення від адміністративного нагляду, залишив місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 і переїхав для проживання в с. Ярославичі Млинівського району Рівненської області та не з`явився на реєстрацію у визначений день (10 грудня 2019 року) в Млинівське ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області.

Про намір залишити обране місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 в Млинівське ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області не повідомив, що унеможливило працівникам поліції здійснювати нагляд за поведінкою піднаглядного

Суд, на підставі п. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням думки учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів в кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_9 щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники кримінальних провадження зміст цих обставин та чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, і роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_9 , а також дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 та ст. 395КК України визнав повністю, і на підставі ст. 63 Конституції України та ст. 42 КПК України відмовився від дачі показань щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.

У вчиненому щиро розкаюється і просить суд його суворо не карати.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 в судовому засіданні не встановлено.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Санкція ст. 395 КК України передбачає міру покарання у виді арешту на строк до шести місяців.

У відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до тяжкого злочину.

У відповідності до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до кримінальних проступків.

Частиною 4 ст. 81 КК України передбачено, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховуючи дані про особу обвинуваченого, який будучи неоднарозово судимим, належних висновків не зробив і продовжив вчиняти нові злочини, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинувачуваного обставин та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, вважає, що виправлення ОСОБА_9 неможливе без ізоляції засудженого, так як саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено до відбуття міри покарання ОСОБА_4 - 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2019 року ОСОБА_4 звільнений умовно-достроково від невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі, яка складає 1 рік 4 місяці 21 день.

Таким чином, виходячи з вимог ч. 4 ст. 81 КК України, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за правилами ст. 71 КК України, так як ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення в період невідбутої частини покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2016 року.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Постановою про приєднання речових доказів від 02 липня 2019 року речовими доказами визнано та приєднано до кримінального провадження 5 фрагментів слідів пальців рук з поверхні пошкодженої антимоскітної сітки та поверхні пластикового вікна будинку АДРЕСА_2 (з зовнішньої сторони) та 6 фрагментів слідів пальців рук з частини пошкодженого скла та частини дерев`яної віконної перегородки, які знаходились на землі біля вікна кухні житлового будинку та були вилучені, після чого поміщені в сейфпакет Національна поліція України №ЕХР0252524.

(а. с. 19-20 кримінального провадження № 0000281)

Постановою про приєднання речових доказів від 16 січня 2020 року речовим доказом визнано облікову справу № 34 на ОСОБА_4 , яка передана на зберігання в камеру зберігання речових доказів Млинівського ВП.

(а. с. 35 кримінального провадження № 0000018)

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
У відповідності до ч.1 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В ході досудового розслідування було проведено ряд експертиз, що об`єктивно підтверджується довідками про витрати, зокрема довідками про витрати на проведення: судової трасологічної експертизи від 27 вересня 2019 року №1.3-247/19 в сумі 2512,16 грн.; судової трасологічної експертизи від 28 листопада 2019 року № 1.3-323/19 в сумі 2512,16 грн., судової товарознавчої експертизи від 21 листопада 2019 року №3.2.-1106/19 в сумі 471,03 грн.

(а.с.39,60,80 к/п № 0000281)

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 не приймалось.

На підставі наведенного,
керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України
с у д ,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому міру покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, і призначити йому міру покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_11 призначити остаточне покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 3 (три) роки позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі.

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 70 КК України до вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2020 року частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2016 року і остаточно вважати ОСОБА_6 засудженим до 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 21 липня 2020 року, з 03 години 20 хвилин.

Речові докази по справі:
- 5 (п`ять) фрагментів слідів пальців рук з поверхні пошкодженої антимоскітної сітки та поверхні пластикового вікна будинку АДРЕСА_2 (з зовнішньої сторони) та 6 (шість) фрагментів слідів пальців рук з частини пошкодженого скла та частини дерев`яної віконної перегородки, які знаходились на землі біля вікна кухні житлового будинку залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000281.

- облікову справу № 34 на ОСОБА_4 , яка зберігається в камері зберігання речових доказів Млинівського ВП залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000018.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи від 27 вересня 2019 року №1.3-247/19 в сумі 2512 (дві тисячі дванадцять) гривень 16 копійок;

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи від 28 листопада 2019 року № 1.3-323/19 в сумі 2512 (дві тисячі дванадцять) гривень 16 копійок;

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 21 листопада 2019 року №3.2.-1106/19 в сумі 471 (чотириста сімдесят одна) гривня 03 копійки.

Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1