Єдиний унікальний номер судової справи 201/6231/20
Номер провадження 1-кп/201/1334/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18- а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 16 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001261 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із неповною вищою освітою, одруженого, який має малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. ст.75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладенням відповідних обов`язків;

-відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2020 року покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року знижене до 5 років обмеження волі, із застосуванням ст. 75, 76 КК України з випробуванням строком на 1 рік та покладенням відповідних обов`язків;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2020 приблизно об 14 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля під`їзду № 1 будинку № 130 по вулиці Набережна Перемоги у м. Дніпро, побачив жіночу сумку білого кольору, яка знаходилась в лівій руці потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і належить останній, та визначив її об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підбіг до потерпілої ОСОБА_6 та шляхом ривку рукою вихватив сумку, в середині якої перебували мобільний телефон ТМ «Самсунг», чорного кольору, модель GT-E1080i GSM Dual Band, IMEI: НОМЕР_1 вартістю 140 гривень та грошові кошти у сумі 400 гривень, а саме 2 купюри номіналом 200 гривень, після чого, з відкрито викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим розпорядився майном на власний розсуд та спричинив останній матеріальну шкоду в розмірі 540 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю і суду показав, що потерпілу ОСОБА_6 раніше не знав. На той період він мав матеріальні труднощі, з приводу чого у нього виникали сварки із дружиною. 16 червня 2020 року він посварився із дружиною з підстав відсутності грошей та пішов з дому. В той же день, приблизно в період часу з 14 до 15 години, він знаходячись біля будинку № 130 по вулиці Набережна Перемоги у м. Дніпро, побачив жінку, яка тримала в руці сумку світлого кольору, і вирішив викрасти це майно. З цією метою, він підбіг до потерпілої ззаду та рукою вирвав сумку з її руки, після чого побіг в арку. Далі він переглянув сумку, дістав з неї мобільний телефон «Самсунг», грошові кошти у сумі 400 гривень, двома купюрами по 200 гривень, ключи, після чого сумку викинув. В подальшому, мобільний телефон заклав у ломбард за 50 гривень, виручені гроші та гроші у сумі 400 гривень, які викрав у потерпілої, витратив на потреби сім`ї. В подальшому добровільно видав працівникам поліції ключі та указав на ломбард, до якого здав викрадений ним мобільний телефон. Додав, що матеріальна шкода потерпілій відшкодована у повному обсязі, а саме працівниками поліції потерпілій повернутий мобільний телефон та ключі, а також його дружина повернула останній 400 гривень.

При цьому, ОСОБА_4 не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість викраденого майна, ні вину. В скоєному щиро розкаявся, вказав, що відповідні висновки для себе зробив та просив врахувати наявність на утриманні сім`ї та малолітньої доньки, суворо не карати і призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, що стосуються лише зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і ОСОБА_4 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив відкрите повторне викрадення чужого майна (грабіж), а тому він підлягає покаранню за вчинення цього кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, одружений та має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником бойових дій та приймав участь в антитерористичній операції, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Разом із цим, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, судимість за який у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисний тяжкий корисливий злочин в період відбування покарання за попереднім вироком суду.

Відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному та часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину відносно особи похилого віку.

При призначенні покарання, суд, насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину та враховує особу обвинуваченого, який судимий за вчинення умисного корисливого злочину, судимість за який у встановленому законом порядку не знята і не погашена, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, приведені вище, і приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, під час судового розгляду даного кримінального провадження, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, із покладенням певних обов`язків.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2020 року наведений вище вирок приведений у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, покарання призначене за цим вироком у виді одного року позбавлення волі знижене до 5 років обмеження волі, зазначені у вироку положення про застосування ст. ст. 75, 76 КК України та звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням строком на один рік та покладенням певних обов`язків, залишені без змін.

Отже, судом встановлено, що після постановлення вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року і до повного відбуття покарання за цим вироком, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження встановлено, що після постановлення вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року, але до повного відбуття покарання за цим вироком, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, тому суд вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного покарання за даним вироком.

Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, суд зобов`язаний відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк призначеного за вироком суду покарання.

Таким чином, строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту застосування до нього запобіжного заходу відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року, тобто з 18 червня 2020 року.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарання № 4» необхідно залишити без змін.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- мобільний телефон ТМ «Самсунг», чорного кольору, модель GT-E1080iGSMDualBand, IMEI: НОМЕР_1 , зв`язка ключів у кількості 6 ключів та 1 магнітний ключ, посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_6 , серія № 55, № НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній, як законному володільцю.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, судові витрати відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 374, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року, тобто з 18 червня 2020 року, при цьому, в строк призначеного останньому остаточного покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» - залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон ТМ «Самсунг», чорного кольору, модель GT-E1080iGSMDualBand, IMEI: НОМЕР_1 , зв`язка ключів у кількості 6 ключів та 1 магнітний ключ, посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_6 , серія № 55, № НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній, як законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1