У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/6651/20

№ 1-кс/183/1673/20

02 грудня 2020 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цугол, Могойтуйського району, Читинської області, Російської Федерації, громадянина України, маючого вищу освіту, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:08.05.2020 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

та слідчого ОСОБА_7 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в тому, що 29 листопада 2020 року, приблизно о 23 год. 41 хв., ОСОБА_8 разом із ОСОБА_4 перебували на АДРЕСА_2 , де зустріли раніше не знайомого ОСОБА_9 , з яким у них виник словесний конфлікт, в ході якого останній почав тікати від них, та пробігши декілька метрів, впав на землю. В цей час у ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виник спільний прямий умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, 29 листопада 2020 року, приблизно о 23 год. 42 хв. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_4 на АДРЕСА_2 підбігли до ОСОБА_9 та діючи умисно, групою осіб, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, нанесли ногами не менше трьох ударів по животу та голові ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді гострої крововтрати, розриву брижі тонкого кишечника, внутрішньочеревної кровотечі, закритої травми тонкого кишечника, що спричинили смерть останнього.
Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінальних правопорушень обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п.1, п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п.1, п.5, ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою. Ризики обгрутовані, крім того, дії ОСОБА_4 потягли за собою смерть людини.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав, в застосуванні такого запобіжного заходу заперечує.

Захисник ОСОБА_6 , вказав, що клопотання не підлягає задоволенню. Саме затримання ОСОБА_4 відбулося з порушеннями закону. У протоколі затримання ОСОБА_4 не вірно вказано місце затримання, не вірно вказані обставини затримання. Насправді ОСОБА_4 був затриманий о 03-00 год. ночі. Але затримання відбулося ще до допиту свідків, які були допитані о 05-00 год., тому посилання у протоколі затримання на осіб, що вказали на ОСОБА_4 , як на особу, що вчинила злочин є безпідставним. При пред`явленні особи для впізнання слідчим застосовано фото осіб, які суттєво не схожі між собою. Також вважає, що не встановлено точної дати вчинення злочину, відсутні обґрунтування ризиків по п.1, п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, тому в клопотанні слідчого необхідно відмовити, або обрати ОСОБА_4 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що вказані у клопотанні слідчого ризики є доведеними, які і дають підстави для задоволення клопотання.
30 листопада 2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, вчинення тяжкого злочину групою осіб, враховуючи вищевикладене, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, та перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в період іспитового строку за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 08 травня 2020 р. за ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 263 КК України, на даний час перебуває на обліку у ДУ «Центрі пробації». Враховуючи вищевикладене, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, та перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 матиме реальну можливість вчиняти інші кримінальне правопорушення.
Суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу домашній арешт, задоволенню не підлягає та нічим не обґрунтовано і не підтверджено. Крім того, наявність ризику щодо запобігання спробам ОСОБА_4 щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, та ризику вчинення ним нових кримінальних правопорушень які доведені слідчим, дають суду беззаперечні підстави для застосування самого суворого запобіжного заходу : тримання під вартою.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд встановив, що слідчий довів, що жоден із запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам ОСОБА_4 переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.

Також суд враховує можливі соціальні наслідки, у разі відмови у застосуванні такого запобіжного заходу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок дій якого настала смерть людини.

Суд враховує, що відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 30 листопада 2020 р., він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, тому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави в кримінальному провадженні.

Щодо посилання захисника ОСОБА_6 на порушення вимог КПК України при затриманні ОСОБА_4 в порядку ст.. 208 КПК України після вчинених ним дій, то суд виходить з тексту протоколу про затримання, складеного слідчим ОСОБА_10 , який проводить досудове розслідування, відомості в якому про час та місце затримання відповідають відомостям вказаним у клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд, -

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 29 січня 2021 року.

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу домашнього арешту відмовити.

Початок строку дії запобіжного заходу обчислювати з 30 листопада 2020

року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1