УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання генерального директора ПрАТ «Оболонь» ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019, в рамках кримінального провадження №0000132 від 26.05.2015 за ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

25 червня 2020 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання генерального директора ПрАТ «Оболонь» ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 в рамках кримінального провадження №0000132 від 26.05.2015 за ч.1 ст.190 КК України.

Своє клопотання генеральний директор ПрАТ «Оболонь» ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що 04.02.2019 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на майно, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 298,5 кв.м, реєстраційний номер: 00, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 63, та належать на праві власності ПрАТ «Оболонь» (7).

Однак такий арешт представник заявника вважає незаконним та необґрунтованим з огляду на наступне.

Рішенням Київської міської ради від 27.12.2001 № 208/1642 було затверджено перелік об`єктів комунальної власності територіальних громад районів міста Києва. Так, до переліку майна, що передається у комунальну власність територіальної громади Шевченківського району м. Києва, станом на 01.01.2001, передано житловий будинок загальною площею 1375,27 кв. м, нежитлових приміщень 158.70 кв.м по АДРЕСА_1 .

Рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 "Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва" житловий будинок в літері „А по вул. Б.Хмельницького, 63 у Шевченківському районі м. Києва загальною площею 1375,27 кв.м разом з нежитловими приміщеннями, загальною площею 261.9 кв.м включений до переліку об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва. В той час як право власності ПрАТ «Оболонь» зареєстроване на нежитлові приміщення загальною площею 298,5 кв. м, що знаходяться за адресою вул. Богдана Хмельницького, 63.

Однак, документів які б свідчили про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або інших доказів правомірного володіння а саме: нежитлові приміщення загальною площею 298,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ вул. Богдана Хмельницького, 63, за територіальною громадою м. Києва, прокурором, під час вирішення питання про арешт вказаного майна, надано не було.

Разом з цим, заявник у клопотанні зазначає, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000132 завершився 25.05.2016, наслідком чого має бути прийняття слідчим або прокурором рішення про закриття кримінального провадження та постанови про скасування арешту з майна.

Також, заявник вважає, що слідчим суддею було помилково зроблено висновок про відповідність майна критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Крім того, у кримінальному провадженні відсутній підозрюваний, так як і процесуальні рішення, передбачені ст.276-279 КПК України, у зв`язку чим ухвала слідчого судді, на думку заявника, прийнята з істотним порушенням вимог КПК України, та за недоведеністю арешту майна, який при викладених у клопотанні слідчого обставинах, явно порушує справедливий баланс між інтересами власника гарантованих законодавством, якими передбачений граничний строк здійснення досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і до дня повідомлення особі про підозру.

Зважаючи на відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, заявник просить скасувати арешт нерухомого майна.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у ньому. Зазначила, що вказане майно набуте у законний спосіб. Звертала увагу, що нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 63, не мають жодного відношення до кримінального провадження, при цьому ПрАТ «Оболонь» постійно несе фінансові витрати щодо обслуговування цього майна. Дійсно, ПрАТ «Оболонь» було розміщено оголошення про продаж даного приміщення, однак покупця до цього часу немає. Вказала, що ПрАТ «Оболонь» не заперечує щодо огляду слідчим нежитлових приміщень з метою встановлення тієї обставини, що вказані нежитлові приміщення є іншими аніж ті, з приводу яких зверталася Шевченківська РДА із заявою про кримінальне правопорушення.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. При цьому, до початку судового засідання на електронну пошту суду надійшов лист від вказаного прокурора з аргументацією своєї позиції щодо даного клопотання про скасування арешту. Так, прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 у своєму листі зазначає, що на даний час у слідства є всі підстави вважати, що в діях осіб, які за допомогою використання завідомо підробленого документа незаконно заволоділи шляхом обману нерухомим комунальним майном та намагаються його продати, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Зазначив, що приміщення, на які накладено арешт, є об`єктом кримінально протиправних дій, а також через те, що за даними Всесвітньої мережі Інтернет дані приміщення виставлено на продаж, постановою прокурора дане нерухоме майно визнано речовим доказом. Враховуючи викладене та законність накладеного арешту в порядку, визначеному КПК України, прокурор просив відмовити у задоволенні скарги представника ПрАТ «Оболонь».

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_3 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, а також дослідивши документи, які були долучені сторонами в ході судового розгляду клопотання, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000132 від 26.05.2015 за ч.1 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на майно, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 298,5 кв.м, реєстраційний номер: 00, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 63, та належать на праві власності ПрАТ «Оболонь» (7).

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що вищезазначені нежитлові приміщення, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом злочину.

При цьому слідчим суддею було встановлено, що клопотання не суперечить вимогам КПК України, містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, арешт майна відповідає принципу розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, є пропорційним тяжкості правопорушення та не становитиме надмірного тягаря для власника майна.

Водночас доводи клопотання генерального директора ПрАТ «Оболонь» ОСОБА_4 не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та відпала потреба у арешті майна. Також представником заявника не наведено доказів, які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019.

Проаналізувавши наведені аргументи, слідчий суддя не знаходить підстав для висновку, що арешт на вказані нежитлові приміщення накладено необґрунтовано, або на даний час відпала необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

При цьому, як вбачається із наявної у слідчого судді інформації, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000132 триває. Разом з тим, прокурор у кримінальному провадженні повідомив суд про те, що потреба у арешті майна не відпала, а заявник у свою чергу такі доводи належними доказами не спростував.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що при постановленні ухвали слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 належним чином враховані як фактичні обставини кримінального провадження, так і зазначені вище вимоги КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що необхідно накласти арешт із забороною відчуження вказаного нерухомого майна, яке відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, щодо речових доказів, оскільки обставини, у зв`язку з чим ведеться досудове розслідування, підтверджують, що їх незастосування призведе до втрати майна чи передачі майна третім особам.

Матеріали клопотання та долучені до нього документи не містять належного обґрунтування та доказів про те, що у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту, накладеного на вказане майно, відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання генерального директора ПрАТ «Оболонь» ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: нерухомого майна з реєстраційним номером 00 - нежитлові приміщення загальною площею 298,5 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 63, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання генерального директора ПрАТ «Оболонь» ОСОБА_4 про скасування арешту майна, а саме нежитлового приміщення загальною площею 298,5 кв.м, реєстраційний номер: 00, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 63, та належить на праві власності ПрАТ «Оболонь» (7), накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019, в рамках кримінального провадження №0000132 від 25.05.2015 за ч.1 ст.190 КК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст оголосити 03 серпня 2020 року о 08 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1