Провадження 1-кп/522/843/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002242 від 11.10.2019 р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Арцизького району, м. Арзиц, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, не заміжньої, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , видалено з зали судового засідання на підставі ст. 330 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого заявлено не було, в зв`язку з чим судом відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України поставлено питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Прокурор, наполягав на продовжені строку тримання під вартою ОСОБА_3 , та зазначив, що ризики передбачені ст. 177 КПК України враховані судом при обранні йому міри запобіжного заходу не відпали.

Обвинуваченого ОСОБА_3 , видалено з зали судового засідання на підставі ст. 330 КПК України.

Захисник ОСОБА_8 , заперечував проти продовження відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт, яке мотивував тим, що попередню ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 р. про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.12.2020 р. було змінено та відносно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку з чим суд має змінити ОСОБА_3 міру запобіжного заходу. Також захисником зазначено, що ризики передбачені ст. 177 КПК України значно зменшилися, та обвинувачений має міцні соціальні зв`язки.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , підтримали думку захисника ОСОБА_8 .

Заслухавши думку учасників процесу суд, вважає за необхідне строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , продовжити.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу не відпали та останній перебуваючи на свободі може переховуватись від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників у кримінальному провадженні яких на теперішній час ще не допитано, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_3 раніше судимий, на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий злочин, що свідчить про наявність ризику переховуватись від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

За таких обставин доводи сторони захисту про те, що на теперішній час значно зменшилися ризики передбаченні ст. 177 КК України, є непереконливими, оскільки в даній справі та на даній стадії судового розгляду, тримання під вартою обвинуваченого є доцільним та виправданим в інтересах правосуддя та виконання завдань кримінального провадження.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Що стосується посилань сторони захисту на те, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.12.2020 р. була скасована ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 р. та обвинуваченому був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, в зв`язку з чим ОСОБА_3 має бути змінено міру запобіжного заходу, суд не приймає до уваги виходячи з того, що попередня ухвала Приморського районного суду м. Одеси була винесена 23.12.2020 р., яка ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.01.2021 р. залишена без змін.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.

При визначенні альтернативної міри запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, тяжкість правопорушення, у якому ОСОБА_3 підозрюється, та відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України вважає необхідним визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 330, 331, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 12.04.2021 р. включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181600 грн., яку дозволити внести на депозитний рахунок, призначення платежу застава за ОСОБА_3 .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, іншими обвинуваченими, з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення;
Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , прокурору та направити уповноваженій службовій особі місць ув`язнення.

Суддя: