Справа № 157/1794/19 Провадження №11-кп/802/167/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

представника органу пробації - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26 грудня 2019 року у провадженні за заявою засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання,

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини додаткового покарання.

Свою заяву мотивує тим, що вироком Любешівського районного суду Волинської області від 03.03.2016 року його було засуджено за ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 04.06.2018 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на виправні роботи. Питання про звільнення його від додаткового покарання не ставилося.

Постановою Камінь-Каширського районного суду від 22.08.2019 року його звільнено умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді виправних робіт.

Відбуваючи покарання, він усвідомив суспільну небезпеку того, що сталось, став на шлях виправлення. Вважає, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Підтвердженням цього, крім іншого, є заміна йому в порядку ст. 82 КК України основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким виправними роботами, умовно-дострокове звільнення його від відбування невідбутої частини цього більш м`якого покарання. Разом зі своєю сім`єю проживає в будинку своїх батьків, які є пенсіонерами. Через відсутність роботи в селі ні він, ні дружина не працевлаштовані, доходів не мають. Позбавлення права керування не дає йому можливості працювати на роботах, пов`язаних з керуванням транспортними засобами.

Посилаючись на дані обставини просить звільнити його умовно-достроково від відбування невідбутої частини додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Ухвалою Камінь-Кашисрького районного суду Волинської області від 26 грудня 2019 року заяву засудженого задоволено. На підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнено від відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного вироком Любешівського районного суду Волинської області від 03.03.2016 року, умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 24 дні.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням засуджений прокурор подав на нього апеляційну скаргу в якій вважає його незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_7 основне покарання у виді позбавлення волі відбув 04.06.2018 року - в день заміни його більш м`яким (виправні роботи), і відповідно на момент розгляду клопотання відбув 1 рік 6 місяців 22 дні додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки враховуючи положення ч.3 ст.55 КК України, основне покарання засуджений відбув 22.08.2019 року, тобто після того як був звільнений умовно-достроково вже від виправних робіт, яке було замінено з покарання у виді позбавлення волі. А тому, засуджений на час розгляду клопотання не відбув більше половини строку додаткового покарання. Вказує про відсутність підстав, передбачених ст.81 КК України для звільнення ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання. У зв`язку з цим, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити засудженому ОСОБА_7 в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини додаткового покарання.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали і доводи апеляційної скарги, прокурора, який скаргу підтримав з підстав викладених у ній та просив задовольнити, засудженого, який вважає скаргу безпідставною та просив її залишити без задоволення, думку представника органу пробації, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає вказаній вимозі процесуального закону.
Висновки суду про наявність законних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є неправильними з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбуття додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

При цьому, згідно із п.1 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Пленум Верховного Суду України в п.2 своєї постанови №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.7 цієї ж постанови передбачено, що особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних норм матеріального права та роз`яснень Пленуму ВСУ, підставами умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - це виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, а також відбуття певної частини покарання, призначеного судом.

На думку апеляційного суду, висновок місцевого суду про доведеність засудженим ОСОБА_7 факту свого виправлення не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Так, судом встановлено, що вироком Любешівського районного суду Волинської області від 03.03.2016 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

04.06.2018 року ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на виправні роботи.

Постановою Камінь-Каширського районного суду від 22.08.2019 року ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді виправних робіт.

Враховуючи положення п.1 ч.3 ст.81 КК України та тяжкість вчиненого засудженим ОСОБА_7 злочину, то, передумовою застосування до нього інституту умовно-дострокового звільнення від покарання є фактичне відбуття не менше половини строку покарання, в тому числі додаткового.
Крім того, підставами умовно-дострокового звільнення, в тому числі і додаткового, є досягнення однієї з цілей покарання - це виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_7 у поданій до суду заяві про умовно-дострокове звільнення від відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, як на підставу для такого звільнення, посилався на те, що відбуваючи покарання він усвідомив суспільну небезпеку того, що сталось та став на шлях виправлення. Вважає, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. На підтвердження цього додає характеристику з місця проживання, в якій він органом місцевого самоврядування характеризується з позитивної сторони.

Колегія суддів вважає, що подана ОСОБА_7 заява та його позитивна характеристика з місця проживання не можуть слугувати підставами для умовно-дострокового звільнення від відбування невідбутої частини додаткового покарання в розумінні ст.81 КК України, оскільки вони не свідчать про фактичне виправлення засудженого, яке підтверджувалося б його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Таким чином, наведені засудженим у заяві доводи для його звільнення від відбування невідбутої частини додаткового покарання не дають підстав для висновку, що він став на шлях виправлення в розумінні ст.81 КК України, що відповідно свідчить про необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.
А тому, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженого являється необґрунтованим та незаконним, є цілком слушними.
Беручи до уваги вищенаведене, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню як незаконне з постановленням нового - про відмову в задоволенні заяви засудженого, як це передбачено в п.4 ч.1 ст.407 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26 грудня 2019 року в даному провадженні щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати та постановити нову.
Відмовити засудженому ОСОБА_7 в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного вироком Любешівського районного суду Волинської області від 03.03.2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді