УХВАЛА

15 січня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

запасних присяжних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

представника потерпілої ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 15 Оболонського районного суду міста Києва клопотання захисника ОСОБА_11 про відвід суддів в суді присяжних з розгляду кримінального провадження, внесеного 25.07.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007126, у відношенні:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні захисником ОСОБА_14 було заявлено клопотання про відвід колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_1 . Підставою відводу є те, що , на думку захисника, суд, в особі колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_1 , ухвалив рішення про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 без дослідження доказів, тобто вирішення питання про обґрунтованість підозри. Чим, на думку захисника, було вчинено дії, які свідчать про упередженість суддів, тобто наявність підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а отже і є підставою для відводу.

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити.

Прокурор, потерпіла та її представник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання захисника, посилаючись на те, що клопотання не є обґрунтованим.

Вислухавши клопотання захисника, думку обвинуваченого, прокурора, потерпілої та її захисника, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Отже, законом визначено як підставу відводу чи самовідводу - інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Клопотання захисника про відвід заявлене з підстав міркування щодо можливого упередженого ставлення суду, в особі колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_1 , при задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 . Зокрема суд, на думку захисника, не перевірив доказами обґрунтованість підозри при обранні запобіжного заходу.

Як видно з рішення суду від 29.12.2020 у даному кримінальному провадженні, суд дійсно розглядав, поміж інших питань, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 . При цьому, під час ухвалення рішення суд навів своє мотивування причин, які унеможнюють, на думку суду, надання оцінки підозрі, які і можливості оцінці (дослідженню) доказів у підготовчому судовому засіданні. Крім того, як свідчать матеріали справи, наразі рішення суду про обрання запобіжного заходу перебуває на апеляційному оскарженні, а отже рішення суду буде перевірено в передбачений законом спосіб. Тож суд вважає, що незгода з прийнятим процесуальний рішенням у справі не може бути підставою для його відводу.

Тож, досліджуючи доводи захисника, приймаючи до уваги визначені Кримінальним процесуальним кодексом України рішення, які суд має право ухвалити при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу (дискрецію), як то задовольнити чи відмовити у задоволенні клопотання прокурора, слід оцінити, чи може у стороннього спостерігача утворитись уява упередженості судді (колегії суддів), у випадку прийняття рішення в спосіб передбачений законом.

Оцінюючи такий критерій як неупередженість, слід взяти до уваги положення статті 6 Конвенції про захист прав й основних свобод людини, а саме - кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Оцінку поняттю «безсторонність» було надано в рішеннях Європейського суду з прав людини (справа П`єрсак, А 53 параграф 30; Фіндлей, ор. сіt). Зокрема до безсторонності суду існує дві вимоги: суд повинен бути суб`єктивно вільний від упередження чи зацікавленості в результаті справи, по-друге, він також має бути безсторонній з об`єктивної точки зору, тобто має запропонувати досить гарантій для виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Аби задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: існування безсторонності для цілей статті 6 параграф 1 повинно визначатись згідно з суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і також згідно з об`єктивним тестом, тобто встановлення - чи суддя має гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно безсторонності.

Аналогічною за змістом є сформована позиція у Бангалорських принципах поведінки судді. Зокрема пунктом 2.5 визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Наведений аналіз положень закону, а також критерії оцінки поняття «безсторонність» (неупередженість), дає підстави суду зробити висновки, що обставини, які перешкоджають розгляду колегією суддів, під головуванням судді ОСОБА_1 , відсутні, оскільки захисником не було доведено, що наразі наявне певне суспільне уявлення про можливе упереджене ставлення суду як до обвинуваченого так і до сторони захисту в цілому, що є ключовою складовою для визначення наявності елементів поняття упередженості суду.

Ураховуючи наведені висновки, на думку суду, клопотання захисника ОСОБА_11 про відвід суддів в суді присяжних з розгляду кримінального провадження у відношенні ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 7, 75, 76, 80, 81, 82, 350, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 про відвід суддів в суді присяжних з розгляду кримінального провадження у відношенні ОСОБА_10 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення, яке буде прийнято за наслідками розгляду справи по суті.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5