Провадження №1-в/331/124/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя
в складі головуючого ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
представника органу пробації ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Запоріжжя справу за заявою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання,-

ВСТАНОВИВ:
Захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить звільнити ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування додаткового покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2018 року за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Вказав, що зазначеним вироком, залишеним без змін в частині покарання ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28.03.2019 року, ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VIII звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28.03.2019 року вирок Комунарського районного суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2019 року у справі №333/323/17 позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ЗАТ СК «Оранта Січ», страхової компанії «DOMINANTA» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень залишено без розгляду.
В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_5 посилається на те, що ОСОБА_6 є засудженим за вчинення тяжкого злочину, який скоїв з необережності. На сьогодні він відбув більше половини строку додаткового покарання, за період відбування якого до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, відповідно до характеристики за місцем мешкання ОСОБА_6 характеризується виключно з позитивного боку. У відповідності до виробничої характеристики від 10.11.2020 року, ОСОБА_6 працює на підприємстві «Запоріжелектротранс» з 04.07.2019 року слюсарем з ремонту колісних транспортних засобів, за час роботи зарекомендував себе як працьовитий, наполегливий працівник, є дисциплінованим, роботу виконує вчасно, до рішення поставлених питань ставиться відповідально, користується повагою співробітників у колективі.
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримали та просять його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.
Засуджений ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він наразі відбуває додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, у зв`язку із чим вимушений був змінити вид діяльності, і на разі працює у більш складних умовах, між у тих яких міг би працювати якби мав право керувати транспортними засобами. Більш того, зазначив, що можливість керувати транспортним засобом необхідна йому для більш комфортного пересування його та його сім`ї у необхідних справах. На запитання суду щодо відшкодування збитків потерпілим, зазначив, що ще під час розгляду справи судом першої інстанції він, разом із своїм роботодавцем відшкодували потерпілій стороні витрати на поховання у розмірі 7000 грн. також зазначив, що рішень суду щодо стягнення з нього будь-яких грошових коштів не було, а тому він не зобов`язаний нічого відшкодовувати. Винним себе визнає у зв`язку із доказами, що були дослідженні судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті. Перед виходом суду до нарадчої кімнати зазначив, що розкаюється у тому, що всередині.
Прокурор залишив вирішення питання на розсуд суду.
Представник органу пробації пояснила, що ОСОБА_6 дійсно перебуває на обліку у органі пробації, як особа, яка відбуває додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами. За період відбування покарання порушень не зафіксовано. Представник органу пробації підтвердив належне виконання засудженим додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, у вирішенні його клопотання покладався на розсуд суду.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає що клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не підлягає задоволення на підставі наступного.
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2018 року (справа №333/323/17, провадження 1-кп/333/27/18) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VIII звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_7 та стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 200 000 гривень. Стягнуто також з засудженого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судових експертиз.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28.03.2019 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2018 року відносно ОСОБА_6 скасовано в частині вирішення цивільного позову. Призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства про стягнення моральної шкоди. В решті вирок залишено без змін.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2019 року у справі №333/323/17 позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ЗАТ СК «Оранта Січ», страхової компанії «DOMINANTA» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень залишено без розгляду.
Отже, на теперішній час засуджений ОСОБА_6 відбуває додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки, з яких на день розгляду справи відбув половину строку.
Згідно виробничої характеристики від 10.11.2020 року, ОСОБА_6 працює на підприємстві «Запоріжелектротранс» з 04.07.2019 року слюсарем з ремонту колісних транспортних засобів, за час роботи зарекомендував себе як працьовитий, наполегливий працівник, є дисциплінованим, роботу виконує вчасно, до рішення поставлених питань ставиться відповідально, користується повагою співробітників у колективі.
Засудженим також надана позитивна характеристика за місцем проживання, підписана особами, які зазначені як сусіди.
Також в судовому засіданні судом була досліджена копія трудової книжки ОСОБА_6 , згідно якої ОСОБА_6 працює на підприємстві «Запоріжелектротранс» з 04.07.2019 року слюсарем з ремонту колісних транспортних засобів.
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.
Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке ґрунтується на попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Крім того, під час вирішення питання про умовно - дострокове звільнення суд враховує поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання.
Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно з ч. 1 ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання. При цьому слід мати на увазі, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Суд також звертає увагу на визначення покарання, що надане Кримінальним кодексом України у статті 50. Так, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Отже, метою покарання, серед іншого, є також і кара за вчинене кримінальне правопорушення. Суд враховує, що ОСОБА_6 було звільнено від основного покарання на підставі акту амністії, тому єдине покарання, яке призначено йому за злочин, наслідком якого є загибель людини є лише позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Підлягає урахуванню також й те, що ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції не визнавав себе винним у вчиненні злочину. Як встановлено вироком суду, ухвалою Запорізького апеляційного суду та поясненнями самої особи, вину він визнав під тиском доказів, які були надані стороною обвинувачення.

Суд не може не врахувати той факт, що згідно пояснень ОСОБА_6 відбування покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на даний момент перешкоджають веденню способу життя, до якого він та його родина звикли до засудження, а також той факт, що він не вважає необхідним відшкодовувати будь-які збитки та витрати потерпілим (не зважаючи на той факт, що потерпілою стороною неодноразово заявлявся цивільний позов). Сумнівними у цьому контексті виглядають твердження засудженого щодо його розкаяння.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Дійсно, засудженим виконані усі формальні підстави для застосування умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, однак, дослідження інших доказів у справі свідчить про те, що таке звільнення буде суперечити меті покарання, внаслідок його надмірної м`якості і не відповідатиме дослідженим у судовому засіданні обставинам.
Керуючись ст.539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання - відмовити.
Ухвала суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя

Суддя ОСОБА_1