Справа № 296/8840/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні м. Житомира клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

ПОСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого управління ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним клопотанням в обгрунтування якого зазначив, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000006, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України Кримінального кодексу України.

Так, у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше квітня 2020 року, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , достовірно знаючи про відсутність у них передбаченого законом дозволу, налагодили незаконний механізм придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв, із подальшим їх зберіганням у невстановленому в ході досудового розслідування місці.

В цей же час та місці, у останніх виник злочинний умисел, спрямований на носіння, зберігання, придбання та збут вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу цивільному населенню на територіях Київської та Житомирської областей.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, у невстановлений слідством час, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , достовірно знаючи про відсутність у них передбаченого законом дозволу, з прямим умислом, з корисливих мотивів таз метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, попередньо здійснивши придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв за невстановлених слідством обставин, почав їх зберігати у невстановленому в ході досудового розслідування місці.

ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , узгодили час та спосіб збуту вибухових речовин, особі зі зміненим анкетними даними ОСОБА_8 , на суму у розмірі тридцять шість тисяч гривень.

У свою чергу, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , 12 жовтня 2020 року близько 21 год. 00 хв. переніс раніше придбану ним вибухову речовину до місця проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 13 жовтня 2020 року близько 17 год. 45 хв., в телефонній розмові ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 повідомила особі зі зміненими анкетним даними ОСОБА_8 місце передачі вибухових речовин, а саме: АЗС «ВОГ», що в місті Житомирі по вулиці Незалежності, 10.

Після чого в цей самий день близько 17 год. 50 хв., ОСОБА_5 перебуваючи в указаному місці діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , отримавши від особи зі зміненими анкетним даними ОСОБА_8 , обумовлену раніше суму грошових коштів тридцять шість тисяч гривень здійснила передачу останньому вибухову речовину яку в послідуючому 13 жовтня 2020 року у останнього було вилучено працівниками правоохоронних органів.

Процесуальне керівництво у вищевказаному провадженні здійснюється військовою прокуратурою Житомирського гарнізону Центрального регіону.

13.10.2020 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час особистого обшуку останнього, виявлено та вилучено наступне:

- мобільний телефон «DOOGEE» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 з двома сімкартками мобільного оператора «Лайфселл»;

- банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_3 ;

- гроші в сумі 400 грн.

Указані об`єкти було упаковано згідно правил пакування речових доказів та вилучено до СУ ГУНП в Житомирській області.

Слідча в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в ньому. Також зазначила, що вказані у клопотанні речі постановою слідчого від 16.10.2020 року визнані речовими доказами.

Дослідивши матеріали клопотання та надані в його обґрунтування документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Житомирській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000006, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України Кримінального кодексу України

13.10.2020 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час особистого обшуку останнього, виявлено та вилучено наступне: - мобільний телефон «DOOGEE» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 з двома сімкартками мобільного оператора «Лайфселл»; - банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_3 ; - гроші в сумі 400 грн.

Ухвалою слідчого ОСОБА_4 від 16.10.2020 року вказані речі визнані речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, є арешт.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. З ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом З частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально- правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 1 ст.167КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 статті 167КПК України містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим. До такого майна законодавець відніс, зокрема, речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення або одержані внаслідок його вчинення.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, за змістом якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, за змістом абзацу 1 ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя задовольняють клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також забезпечувати умови, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст. 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи з змісту вимог ч. 3ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

Враховуючи вказане, з огляду на встановлені досудовим слідством обставини, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене під час проведення особистого обшуку в ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- мобільний телефон «DOOGEE» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 з двома сімкартками мобільного оператора «Лайфселл»;

- банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_3 ;

- гроші в сумі 400 грн.

Ухвала оскаржується безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1