Справа № 590/1467/20
Провадження № 1-кп/590/100/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року смт. Ямпіль
Ямпільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 21.11.2020, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружба, Ямпільського району, Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
26 грудня 2016 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;
10 квітня 2017 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.263, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. Даний вирок змінено ухвалою апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2017 року, засуджено за ч.2 ст.263, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнений з місць позбавлення волі 30 квітня 2020 року,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, суд
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3 ,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, а саме : 20.11.2020 близько 20:00 години, перебуваючи на законних підставах в дворі будинку АДРЕСА_2 , під час бесіди з господарем вказаного будинку ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи повторно, застосував до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 270,00 грн. Одразу після цього ОСОБА_3 завершуючи реалізацію свого злочинного наміру, не реагуючи на зауваження потерпілого ОСОБА_5 , вийшов з будинку та в подальшому розпорядився викраденими грошима на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 270,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.2 ст.186 КК України винним себе визнав повністю, не оспорив обставин, викладених в обвинувальному акті, підтвердив суду, що 20.11.2020 приблизно о 20:00 годині, він застосувавши до потерпілого ОСОБА_5 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, а саме: схопив потерпілого за груди зі сторони спини та правою рукою наніс удар по обличчю та відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого на суму 270,00 грн. При цьому детально розповівши про всі фактичні обставини, за яких ним було вчинено даний злочин. На даний час грошові кошти повернуто. У потерпілого попросив вибачення. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Під час судового розгляду відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювалися. Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведеною повністю та його дії кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Так суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Також суд враховує дані про особу винного, який має середньо-спеціальну освіту, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо - скарг на нього не надходило. Обвинувачений не одружений, утриманців не має, офіційно не працює, раніше судимий.
В судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчиненому злочині, критично оцінив свої дії, розкаявся, заподіяна злочином шкода ним потерпілому відшкодована. Крім того, обвинувачений сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення. Потерпілий претензій до обвинуваченого ні матеріального, ні морального характеру не має.
В якості обставин, що пом`якшують покарання: - щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин; - активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину, - добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, під час судового розгляду не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, але тяжких наслідків від цього не настало, він щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, майно, що належить потерпілому повернуто, останній будь-яких претензій морального чи матеріального до обвинуваченого не має. Суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності. При призначенні покарання суд враховує матеріальний стан обвинуваченого, його сімейний стан, а також виступ прокурора у судових дебатах, в яких останній просив призначити покарання із застосування ст. 69 КК України. Суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України та призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, що зазначена у санкції статті.

Цивільний позов у рамках кримінального провадження не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Враховуючи відсутність клопотання про застосування запобіжного заходу, а також відсутність відомостей про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368, 370, 371, ч.2,3 ст.373, ст.374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання після звернення вироку суду до виконання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні: грошові кошти в номінальній валюті на загальну суму 250,00 грн, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , - вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1