Дата документу 13.07.2020 Справа № 331/1333/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/750/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/1333/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, який працевлаштований, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою проживання у період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня строком на два місяці до 09 серпня 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою проживання у період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня строком на два місяці до 09 серпня 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вказав, що слідчим, прокурором при розгляді клопотання не наведено ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та не зазначено підстав для обрання підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З огляду на зазначені обставини та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя визначив за необхідне обрати останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб. Апелянт, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, під час відбування покарання з випробуванням за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, обставини вчинення злочину та суспільну небезпечність, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке може бути призначене в разі доведення його вини, існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та дані про особу підозрюваного, який має не надто міцні соціальні та родинні зв`язки, вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід чим тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, чого слідчий суддя не врахував при прийнятті рішення.

З даним судовим рішенням не погодився й захисник ОСОБА_8 , який в апеляційній скарзі просить також скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не обирати щодо нього запобіжний захід.

Апелянт посилається на те, що не дивлячись, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б свідчили про існування підстав, а саме, обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки протокол про результати НС(Р)Д не відповідає вимогам діючого КПК України, тому взагалі не може розглядатись як належний та допустимий доказ, показання свідка ОСОБА_11 суперечать іншим матеріалам справи, а у довідці ПраТ «Запорізький електровозоремонтний завод» щодо викраденого майна та його вартості відсутні жодні посилання на вироби із бронзи, крім того, сама бронза коштує дорожче, ніж схожі за кольором метали, а також законної мети та обґрунтованості застосування заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя, відмовивши в задоволенні клопотання слідчого, застосував до ОСОБА_7 інший запобіжний захід, у зв`язку з чим, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Також захисник звертає увагу на протиправні дії правоохоронців щодо ОСОБА_7 , якого разом з іншими особами після затримання співробітниками Управління або Департаменту стратегічних розслідувань та СВ Олександрівського ВП, з 13 год. 30 хв. до 21 год. незаконно утримували, вимагали надання показань, відмовляючи при цьому в участі захисника та не склавши жодних протоколів щодо його знаходження, після допиту 28 травня 2020 року вручили йому вдома повідомлення про підозру та намагались без участі захисника вручити клопотання про обрання запобіжного заходу, не дивлячись на те, що ОСОБА_7 разом із захисником неодноразово з`являвся до Олександрівського ВП, де жодних слідчих дій з ним не проводилось, а лише вручалась повістка про виклик на іншу дату.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційних скарг, вислухавши прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просить залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника; підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечують проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Олександрівським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000207 від 28 січня 2020 року за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

01 червня 2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

01 червня 2020 року слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1, звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою проживання у період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня строком на два місяці до 09 серпня 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинуваченим або засудженим, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого ст. 183 КПК України, та дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності, а застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

З урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід повною мірою забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується посилань прокурора на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то вони не спростовують можливості запобігання їм шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Твердження сторони обвинувачення про те, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, під час відбування покарання з випробуванням за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, обставини вчинення злочину та суспільну небезпечність, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке може бути призначене в разі доведення його вини, дані про особу підозрюваного, який має не надто міцні соціальні та родинні зв`язки, є також необґрунтованими, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту повною мірою забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не заслуговують на увагу доводи прокурора і про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст. 2 КПК України, так як вони не підтверджені жодними доказами, та не можуть бути безумовною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про це просить прокурор.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Що стосується доводів захисника про відсутність обґрунтованої підозри, то вони також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді.

Так, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. При цьому місцевий суд не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно недопустимого чи необґрунтованого. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Посилання сторони захисту на протиправні дії правоохоронців щодо ОСОБА_7 , якого разом з іншими особами після затримання співробітниками Управління або Департаменту стратегічних розслідувань та СВ Олександрівського ВП, з 13 год. 30 хв. до 21 год. незаконно утримували, вимагали надання показань, відмовляючи при цьому в участі захисника та не склавши жодних протоколів щодо його знаходження, після допиту 28 травня 2020 року вручили йому вдома повідомлення про підозру та намагались без участі захисника вручити клопотання про обрання запобіжного заходу, не є предметом даного судового засідання, та відповідно не можуть слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Всі інші обставини, згідно з вимогами КПК України, будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Між тим, колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту щодо встановлення слідчим суддею строку дії запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків в порушення вимог кримінального процесуального законодавства України.

Так, згідно з вимогами ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Статтею 219 КПК України, передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що 12 червня 2020 року слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 з клопотанням про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до 18 липня 2020 року. Постановою керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 від 17 червня 2020 року дане клопотання було задоволено, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, був продовжений до 18 липня 2020 року.

Виходячи з наведеного, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_7 спливає 18 липня 2020 року, у зв`язку з чим, встановлюючи до 09 серпня 2020 року строк дії запобіжного заходу та обов`язків, покладених на підозрюваного, слідчий суддя вийшов за межі строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала слідчого судді в частині визначення строку дії запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону через допущене слідчим суддею істотне порушення вимог КПК України, вона підлягає скасуванню в цій частині.

Приймаючи до уваги вказане вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали, із застосуванням щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в певний період доби, а саме з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, при цьому, строк дії обов`язків встановити до 18 липня 2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2020 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арештуна строк до 18 липня 2020 року, заборонивши залишати місце проживання в період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби за адресою проживання: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обовязки, передбаченіпунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії обов`язків встановити до 18 липня 2020 року.

Роз`яснити підозрюваномуОСОБА_7 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, відповідно до якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, де він проживає, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: