Сарненський районний суд
_____________________________________________________________________________________ Справа № 572/1784/20
Провадження № 1-кс/572/73/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2021 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В :
У провадження слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області надійшло клопотання слідчого СВ Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене на майно.
У судове засідання слідчий не з`явився, подав суду клопотання про розгляд клопотання без його участі.
Вивчивши матеріали клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступних висновків.
Органом досудового розслідування - СВ Сарненського ВП ГУ Національної поліції в Рівненської області здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 від 15.06.2020 р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.
У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено що 4 грудня 2020 року, приблизно о 21 год. 50 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні станції технічного обслуговування, що розташована за адресою: м. Сарни, вул. Белгородська, 31 Рівненської області, маючи умисел на незаконний збут психотропної речовини амфетамін, який згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, всупереч Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, діючи з корисливих мотивів, умисно, незаконно збув особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , психотропну речовину амфетамін, яка знаходилася в 2 (двох) поліетиленових пакетиках загальною масою 1,1924 г, що є великим розміром, за що отримав від ОСОБА_5 гроші в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

Є достатні підставі вважати що вилучене в ході обшуку, завідомо одержане злочинним шляхом, та може бути використаним як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому відповідно до ст. 98 КПК України набуває статусу речового доказу, який з метою збереження підлягає арешту, для запобігання можливості його приховування, зникнення, знищення, використання, пересування, передачі чи відчуження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Підставою для звернення слідчого з відповідним клопотанням до суду стали обставини, які свідчать про те, що вказане майно використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому відповідно до КПК України набуває статусу речового доказу, до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні, який з метою збереження підлягає арешту, для запобігання можливості його приховування, зникнення, знищення, використання, пересування, передачі чи відчуження. Як зазначає слідчий, на даний час реальні підстави вважати, що повернення вищевказаного майна особі, у якої воно вилучене, може призвести до приховування, зникнення, втрати чи передачі зазначеного речового доказу. Вказані обставини свідчать про можливість втрати речових доказів, що в подальшому негативно вплине на якість досудового розслідування.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновків, що з метою забезпечення збереження речових доказів вбачається наявність правових підстав для накладення арешту.
Згідно положень ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий судця в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження, користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можу перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - задоволити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене 28.01.2021 року, під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Сарненського районного суду, по місцю проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 Рівненської області майно, а саме: мобільний телефон "Redmi", одноразовий інєкційний шприц, 11 голок до інєкційного шприца, поліетиленовий сліп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, рушник коричневого кольору, чотири куп`юри номіналом по 200грн., одна куп`юра номіналом 100 грн., одна куп`юра номіналом 20 грн., одна куп`юра номіналом 10 грн., дві куп`юри номіналом по 5 грн., дві куп`юри номіналом по 1 грн.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.
Підозрювані, її захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1