Справа № 442/6776/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/992/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0001603 від 27.08.2019 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий, Львівської області, українця, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 ,
раніше судимого,-

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 серпня 2020 року,-

встановила:

вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 серпня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, та призначено йому покарання 3 ( три) роки позбавлення волі.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно вироку суду, судом доведено, що обвинувачений ОСОБА_6 , 25.08.2019 року приблизно о 10 год.30 хв. повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, з метою особистого збагачення через незачинені вхідні двері проник у підсобне приміщення, що по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав 2 акумуляторні шуруповерти фірми "Bosch GSR 10.8 -2 LI", віртістю 2000 грн. кожний, які належать ОСОБА_9 , завдавши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 4000 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що судом першої інстанції не було враховано його стан здоров`я, те що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, щире каяття та повну співпрацю на досудовому слідстві, наголошує, що не було взято до уваги його прохання про застосування щодо нього ст. 69 КК України, просить змінити вирок на більш м`який з застосуванням щодо нього ст. 69 КК України.
Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі не оспорюються і судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Що стосується доводів апелянта про доцільність застосування до нього при призначенні покарання положень ст. 69 КК України, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно роз`яснень наведених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині; вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Як передбачено статтями 50, 65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Згідно вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за цей злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнано дві групи чинників, які характеризують як вчинений злочин,
так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані, які певним чином характеризують особу винного.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, ступінь його тяжкості, дані про особу, вину, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставини, передбачені статті 66 КК України, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, суд першої інстанції врахував визнання вини та щире каяття.
При цьому, на переконання колегії суддів, слід враховувати, що саме по собі визнання своєї вини не означає, що особа стала на шлях виправлення і що її зізнання стало результатом тривалого роздуму і впертої внутрішньої боротьби, свідчить про рішучість стати на шлях виправлення, самоосуд свого вчинку. Щире каяття є відвертою негативною оцінкою винним своєї злочинної поведінки, визнанням тих обставин, які йому ставляться в провину. Щире каяття характеризує поведінку винної особи після вчинення злочину, але з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта. Стан щирого каяття характеризується тим, що суб`єкт справді засуджує свій вчинок. При цьому особа визнає антигромадський характер вчинку й готова нести відповідальність.
Крім цього, норми КК наділяють суд правом вибору у встановлених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає взяття до уваги й оцінку відповідно до визначених законом критеріїв усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
На підставі наведеного колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК, відповідає вимогам статей 50, 65 КК, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та підстав його вважати таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого немає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для зміни вироку суду першої інстанції, у справі не встановлено, а відтак підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 серпня 2020 року відносно ОСОБА_6 без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з часу вручення копії рішення суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4