Справа №586/189/18
Провадження № 1-кп/590/3/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2021 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

за участю: сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 04.05.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружба, Ямпільського району, Сумської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 11.01.2010 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.122 КК України до обмеження волі на строк 1 рік;
2) 21.02.2011 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.69, ч.2 ст.186, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців;
3) 21.02.2012 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.69, ч.2 ст.186, ст.69 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців;
4) 12.08.2014 року Ямпільським райсудом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до арешту на строк 6 місяців;

5) 21.07.2015 року Ямпільським райсудом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до арешту на строк 6 місяців,

6) 18.10.2017 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 850,00 грн.,

7) 07.05.2018 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 510 грн.;

8) 05.04.2019 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.369 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;
9) 11.11.2019 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки,
10) 03.03.2020 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці,

11) 08.09.2020 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Микитське Ямпільського району Сумської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, інваліда ІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 (КУСОР « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), раніше судимого:

1) 25.05.2016 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, згідно ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном на строк 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
18.04.2016 року близько 18.00 год., ОСОБА_4 , зустрівшись вдома у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , домовились викрасти з житла, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , майно належне ОСОБА_7 .. Після чого, в цей же день, а саме 18.04.2016 року, близько 18.20 год., ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_5 , прийшли до житла, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , де маючи умисел на таємне з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_5 , шляхом зриву навісного замка на вхідних дверях житла проникли до приміщення кухні ОСОБА_7 , звідки з печі таємно від оточуючих викрали пічне майно, а саме:

- дві стандартні пічні плити по два отвори в кожній, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 2090 від 24.05.2016 року 400 грн.;

- два стандартні пічні колосники, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 2090 від 24.05.2016 року 100 грн.;

- стандартні топічні пічні дверцята, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 2090 від 24.05.2016 року 90 грн.,

після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зникли та розпорядилися ними на власний розсуд. Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 590 грн..

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що 18.04.2016 року близько 18.00 год., він, зустрівшись вдома у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , домовились викрасти з житла, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , майно належне ОСОБА_7 .. Після чого, в цей же день, а саме 18.04.2016 року, близько 18.20 год., діючи за попередньою змовою, вони прийшли до житла ОСОБА_7 , де шляхом зриву навісного замка на вхідних дверях житла проникли до приміщення кухні ОСОБА_7 , звідки з печі таємно від оточуючих викрали пічне майно, а саме: дві стандартні пічні плити по два отвори в кожній, два стандартні пічні колосники; стандартні топічні пічні дверцята, після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зникли та розпорядилися ними на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що 18.04.2016 року близько 18.00 год., він, зустрівшись у нього вдома за адресою: АДРЕСА_4 , з ОСОБА_4 , домовились викрасти з житла, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , майно належне ОСОБА_7 .. Після чого, в цей же день, а саме 18.04.2016 року, близько 18.20 год., діючи за попередньою змовою, вони прийшли до житла ОСОБА_7 , де шляхом зриву навісного замка на вхідних дверях житла проникли до приміщення кухні ОСОБА_7 , звідки з печі таємно від оточуючих викрали пічне майно, а саме: дві стандартні пічні плити по два отвори в кожній, два стандартні пічні колосники; стандартні топічні пічні дверцята, після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зникли та розпорядилися ними на власний розсуд.

Заслухавши пояснення обвинувачених, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинувачених суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинувачених, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р. «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинувачених.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, що виразились у таємномуз корисливих спонукань викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, за попередньою змовою в групі осіб, поєднаного з проникненням у житло.

Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, що виразились у таємномуз корисливих спонукань викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, за попередньою змовою в групі осіб, поєднаного з проникненням у житло.

Захисник обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , не заперечував факти скоєння його підзахисними інкримінованих їм злочину, просив суд з урахуванням всіх обставин справи суворо їх не карати.
Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, осіб винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.248), перебуває на обліку у лікаря-нарколога Ямпільської ЦРБ з діагнозом; Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання спиртних напоїв (а.с.247), раніше судимий (а.с.251-258), не працює, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.245).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів, вчинення злочину групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.233), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.233), раніше судимий (а.с.236-241), не працює, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.231-232).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №19 від 15.01.2018 року (а.с.262-264) ОСОБА_5 на момент скоєння кримінального правопорушення виявляв ознаки Легкої розумової відсталості (легка дебільність), не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 виявляє ознаки Легкої розумової відсталості (легка дебільність), може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_5 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, є вчинення злочину групою осіб.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, думки потерпілої сторони, осіб обвинувачених, їх ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують їх покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити його з врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України..
З огляду на встановлене, суд вважає, що у строк покарання, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України (редакції КК України з урахуванням внесених законом від 26.11.2015 року № 838 VIII змін), обвинуваченому ОСОБА_4 підлягає зарахуванню період з 25.11.2020 року (дату винесення ухвали про тимчасове залишення обвинуваченого ОСОБА_4 в установі попереднього ув`язнення для участі в даному кримінальному провадженні) по 03.02.2021 року, оскільки ОСОБА_4 , як слідує з матеріалів кримінального провадження, перебував в установах попереднього ув`язнення, що і було пов`язано, зокрема з розглядом у суді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід визначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, при цьому враховуючи, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 25.05.2016 року за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком на 1 рік, а злочин вчинив до постановлення вказаного вироку, остаточне покарання необхідно визначити за правилами ч.4 ст.70 КК України. При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, відсутність з боку потерпілої сторони претензій до обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та враховуючи, що останній щиро розкаюється у вчиненому правопорушенні, усвідомлює серйозність своїх наслідків, є інвалідом ІІ групи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування ним покарання, тому на підставі статті 75 КК України обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього, відповідно до статті 76 КК Україні відповідні обов`язки.
Обрана підсудним міра покарання буде необхідною і достатньою для їх виправлення та попередження нових злочинів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні на підставі ст.124 КПК України стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..
Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п.1, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 08.09.2020 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком суду, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 17.05.2019 року.

У строк покарання за цим вироком зарахувати ОСОБА_4 частково відбуте ним покарання за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 08.09.2020 року у виді позбавлення волі з 17.05.2019 року по 03.02.2021 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII), зарахувати ОСОБА_4 в строк позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 25.11.2020 року по 03.02.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 25.05.2016 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком суду, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 рік.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:
п.1.п.2 ч.1 ст.76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
п.2 ч.2 ст.76 КК України:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Речові докази по справі:

- одну стандартну пічну плиту на два отвори з кружками та пічний колосник, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 вважати повернутими потерпілій стороні.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №2090 від 24.05.2016 року в сумі 263,88 (двісті шістдесят три грн. 88 коп.).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області ОСОБА_1