У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 50002285 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2020 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, маючого неповну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, не судимого в силу статті 89 КК України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок Корабельного районного суду м. Миколаїв від 10 січня 2020 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати його.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок Корабельного районного суду м. Миколаїв від 10 січня 2020 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_5 з підстав не доведення його вини.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Корабельного районного суду м. Миколаїв від 10 січня 2020 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за частиною 1 статті 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у загальній сумі 10 686,25 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що докази які містяться в матеріалах справи, а саме покази свідків та висновки експертиз, були отримані незаконним шляхом та являються повністю сфабрикованими.

Зазначає, що первинні покази були надані ним під моральним та фізичним тиском зі сторони працівників поліції Корабельного відділу поліції.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 вважає, вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2020 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що в порушення положень статей 84, 94 КПК України, суд із власних припущень встановив факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 , оскільки судово-медична експертиза на стан його алкогольного сп`яніння не проводилась.

Посилаючись на протокол огляду місця події від 17 жовтня 2018 року вказує, що було вилучено зішкріб речовини бурого кольору, фрагмент ковдри з плямами речовини бурого кольору, предмет схожий на лезо ножа з плямами бурого кольору, в подальшому вказане лезо було визнано речовим доказом, але не відправлялось на експертизу для встановлення особи, якій належать відбитки пальців на лезі ножа та кому належить кров на даному лезі ножа, відсутність судово-медичної експертизи унеможливлює встановлення дійсних обставин справи. Зазначає, що згідно результатів судово-медичної експертизи ножа від 31 жовтня 2018 року №872, який був вилучений у обвинуваченого було встановлено, що на поверхні ножа слідів папілярних узорів, які належать ОСОБА_5 не виявлено.

Також зазначає, що покази надані свідком ОСОБА_9 не підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_10 , а навпаки спростовують її.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи кваліфікацію та доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованому йому злочину, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі було враховано ступінь тяжкості та обставини скоєння обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані щодо його особи, ставлення до вчиненого, а також обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , яке являється недостатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вказує, що хоча обвинувачений і являється в силу статті 89 КК України не судимим, проте раніше неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, зловживав спиртними напоями та вів антигромадський спосіб життя, що свідчить про протиправну направленість його поведінки на стійке небажання виправлятись.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_5 17 жовтня 2018 року близько 00:00 год. умисно заподіяв ОСОБА_11 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя. Знаходячись у вказаний час за місцем проживання ОСОБА_11 - у квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 разом з останнім, його дружиною ОСОБА_12 та ОСОБА_9 розпивали алкогольні напої, коли між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків виник конфлікт, під час якого ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс ОСОБА_11 не менше 6 ударів належним йому ножем в область грудної клітини, шиї та передпліччя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді трьох колото різаних поранень грудної клітини зліва, проникаючих в плевральну порожнину, підшкірної емфіземи, лівостороннього пневмотораксу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою загрози життю; колото різаної рани грудної клітини справа, не проникаючої в плевральну порожнину, колото різаних ран шиї та лівого передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи, викладені в апеляційних скаргах, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних скарг, пояснення прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

У поданих апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_13 порушують питання щодо безпідставного засудження обвинуваченого за вчинення ним злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Проте, зазначені доводи обвинуваченого та його захисника суд апеляційної інстанції вважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченого частиною 1 статті 121 КК України не визнав, його винуватість у вчиненні вказаного злочину, як правильно встановлено судом першої інстанції, підтверджується сукупністю узгоджених між собою доказів, які були досліджені в суді першої інстанції та яким надана належна оцінка.

Так як слідує з показань потерпілого ОСОБА_11 подій він взагалі не пам`ятає, бо був дуже п`яний; коли прокинувся, не міг встати, був весь у крові та у ножових пораненнях. Надалі, при допиті сторонами кримінального провадження потерпілий показав, що в цей день вони випивали у нього вдома із його дружиною, обвинуваченим та ОСОБА_14 . В цей час вони з дружиною стали сваритися, та хапалася за ніж, він вдарив її в обличчя рукою, забрав у неї ніж, завів у кімнату та поклав спати. Вона повернулася до них знову. Потім він пішов спати, а коли прокинувся, був увесь у крові та пораненнях, не міг встати. Вважає, що це дружина могла нанести йому ножові поранення у той час, коли він спав, бо вона була зла на нього. До цього вона неодноразово кидалася на нього з ножем. В цей день з ОСОБА_15 у нього конфлікту не було. Ці поранення не могли йому нанести ні ОСОБА_15 , ні ОСОБА_14 . Обвинувачений є його кумом, він хрестив його дитину, відносини у них нормальні, конфліктів не було, претензій до нього не має;

Згідно пояснень свідка ОСОБА_9 - в цей день вони вживали спиртні напої з обвинуваченим ОСОБА_5 спочатку у нього вдома, а потім - у потерпілого ОСОБА_11 .. ОСОБА_11 в цей вечір вів себе неадекватно, бо був дуже п`яний, сварився з дружиною, бешкетував, ОСОБА_5 намагався його вгомонити та заступався за його дружину ОСОБА_12 .. ОСОБА_11 дружину не бив, лише чіпав її за руку та висловлювався нецензурною лайкою, вони не билися один з одним. Через вказані обставини між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 виник конфлікт. Він не пам`ятає, як він втрутився до цього конфлікту - може рознімав їх, однак, в ході цього ОСОБА_5 два рази його вдарив. Надалі він пішов спати, залишився вдома у ОСОБА_11 , а коли прокинувся - його ліжко та ліжко, де спали подружжя ОСОБА_16 , було в крові, у нього на задній лівій сідниці - два різаних поранення, у ОСОБА_16 також були ножові поранення. Він не знає, за яких обставин їм з ОСОБА_16 були нанесені ці пошкодження, бо був дуже п`яний. Дружина ОСОБА_16 вранці сказала, що це ОСОБА_5 їх порізав, ОСОБА_11 також підтвердив це. Вони викликали швидку. Він відмовився від госпіталізації. Йому відомо, що ОСОБА_11 з ОСОБА_5 є кумами, останній хрестив потерпілого дитину.

Зазначені пояснення свідка узгоджуються із іншими доказами у справі, а саме: даними протоколу огляду місця події від 17 жовтня 2018 року з фототаблицею до протоколу - квартири АДРЕСА_2 (квартири потерпілого), виявлено фрагмент ковдри з плямами речовини бурого кольору, зіскоби з підлоги речовини бурого кольору, металевий предмет схожий на лезо кухонного ножа з плямами речовини бурого кольору (а.п.35-40), даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 17 жовтня 2018 року ОСОБА_5 , в ході якого було здійснено обшук останнього - виявлено та вилучено брелок на ланцюжку з магнітним ключем; мобільний телефон «Сони Еріксон К - 800» чорного кольору; зарядний пристрій до мобільного телефону та розкладний ніж з білою рукояткою. В ході проведення особистого огляду ОСОБА_5 пояснив, що при ньому знаходиться ніж, яким він 16 жовтня 2018 року спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_11 ; висновком судово медичної експертизи № 463 від 26 жовтня 2018 року, відповідно до якого на підставі даних судово медичного дослідження зразків крові встановлено, що кров ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти В ізосерологічної системи АВО (а.п. 45-46); висновком судово медичної експертизи медичних документів на ім`я ОСОБА_11 № 286 від 26 листопада 2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 маються тілесні ушкодження у вигляді трьох колото різаних поранень грудної клітини зліва, проникаючих в плевральну порожнину, підшкірної емфіземи, лівостороннього пневмотораксу, колото різаної рани грудної клітини справа, не проникаючої в плевральну порожнину, колото різаних ран шиї та лівого передпліччя. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися в результаті дії якогось плоского колото різаного предмету, можливо клинка ножа, можливо, в термін та за обставин, вказаних в ухвалі суду. Ушкодження у вигляді проникаючих колото різаних поранень грудної клітини належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою загрози життю. Інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. За даними наданих медичних документів потерпілому було спричинено не менше 6 травматичних дій колото різаним предметом. Травматичні ушкодження були спричинені з достатньою силою. У наданих медичних документах відсутні дані про характер ран, їх розміри, напрямок поранених каналів. У момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитися в різних положеннях по відношенню до нападника. Після спричинення потерпілому вказаних ушкоджень, потерпілий міг деякий нетривалий час здійснювати активні дії протягом 10 хвилин. Наявність колото різаного поранення лівої частини передпліччя може опосередковано свідчити про те, що потерпілий чинив опір. Утворення вищевказаних тілесних ушкоджень від власноручних дій виключається. При ХТД крові ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,11 %, що свідчить про легкий ступінь алкогольного сп`яніння (а.п. 49-50); висновком судово медичної експертизи № 464 від 6 листопада 2018 року, відповідно до якої на підставі даних судово медичного дослідження встановлено, що кров ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. В сипучій речовині (зіскобі) (об. №1) та на фрагменті тканини (об. №2), наданих на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої, виявлені антигени А і Н, а в об. №2 сумісно з ізогемаглютиніном анти В ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти В з супутнім антигеном Н, у тому числі від ОСОБА_11 . Дані серологічного дослідження не виключають можливості змішування крові в плямах на речових доказах та походження її від осіб з групами крові: А з ізогемаглютиніном анти В, як з супутнім антигеном Н так і без нього та О з ізогемаглютиніном анти А, анти В, у тому числі від ОСОБА_11 (а.п. 52-54); висновком комплексної судової дактилоскопічної, молекулярно генетичної експертизи та експертизи досліджень зброї № 818 від 29 листопада 2018 року, куди наданий розкладний ніж, вилучений в ході проведенні обшуку у ОСОБА_5 , відповідно до якого на ножі виявлено кров людини та клітини з ядрами і встановлено їх генетичні ознаки, а також клітини з ядрами без домішок крові та встановлено їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки клітин з домішкою крові виявлених на ножі - об`єкт 2 ( змиви з нашарування речовини бурого кольору з клинку ножа) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 ; ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених в об`єкті №2 та у зразку крові ОСОБА_11 складає 1,79х10-27. Сукупність генетичних ознак, встановлених в об`єктах зустрічається не частіше, ніж у 1 з 5,59х10-26 осіб. Генетичні ознаки клітин з домішкою крові, виявлених на ножі - об`єкт №3 (змиви з клинка ножа, з місць, вільних від нашарування речовини бурого кольору) є змішаними, містять генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_11 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі, генетичні ознаки якої домінують серед змішаних генетичних ознак на ножі (а.п. 66-70); висновком судової комплексної експертизи №872 від 31.10.2108 року, відповідно до якої, на поверхні ножа, що вилучений в ході особистого огляду ОСОБА_5 , слідів папілярних узорів не виявлено (а.п. 58-63); висновком судової експертизи зброї №486 від 5 грудня 2018 року, відповідно до якої наданий на дослідження предмет (вилучений в ході особистого огляду ОСОБА_5 ) ззовні схожий на ніж, до категорії холодної зброї не належить, а є ножем господарсько побутового призначення (а.п. 80-83); даними постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 3 грудня 2018 року, відповідно до якої зішкряб речовини бурого кольору, фрагмент ковдри з плямами речовини бурого кольору; зразок крові потерпілого ОСОБА_11 ; предмет, схожий на лезо ножа; дактокарта на ім`я ОСОБА_5 ; ніж з речовиною бурого кольору; брелок на ланцюжку з магнітним ключем; мобільний телефон «Сони Еріксон К - 800» чорного кольору; зарядний пристрій до мобільного телефону - визнано речовим доказом, вирішено питання про передання на зберігання речових доказів та іншого вилученого майна та речей (а.п. 86).

В зв`язку з тим, що потерпілий змінював свої показання, спочатку вказував на обвинуваченого, як на особу яка завдала йому тілесних ушкоджень, після смерті своєї дружини став її звинувачувати в нанесені йому тілесних ушкоджень, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв їх до уваги при постановленні вироку, вказавши, що вони є нелогічними, суперечливими, нестабільними та необ`єктивними, спростованими показаннями свідка ОСОБА_9 , та іншими дослідженими судом доказами по справі.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за частиною 1 статті 121 КК України.

Апеляційний суд вважає, що всі досліджені докази, вірно оцінені судом першої інстанції за правилами статті 94 КПК України з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності і взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку в частині визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винним в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`ю.

Посилання сторони захисту на те, що суд першої інстанції безпідставно зазначив у вироку таку обставину, яка обтяжує покарання, як перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки, як слідує із показів потерпілого та свідка, вони підтвердили факт вживання спиртних напоїв разом з обвинуваченим. Тому, підстав виключення вказаної обтяжуючої обставини з обвинувачення апеляційний суд не вбачає.

Не знайшло свого підтвердження і посилання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо морального та фізичного тиску з боку працівників поліції Корабельного відділу поліції, оскільки, виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, даних журналу судового засідання та даних технічного носія, таких відомостей вони не містять.

Доводи сторони захисту про те, що показання надані свідком ОСОБА_9 не підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_10 , а навпаки спростовують її, не заслуговують на увагу. Оскільки, в судовому засіданні свідок підтвердив, що під час вживання спиртних напоїв між потерпілим та обвинуваченим виник конфлікт, в ході якого обвинувачений наносив також і йому удари та спричинив тілесні ушкодження ножом. Зазначені показання свідка підтверджують неприязні стосунки між обвинуваченим та потерпілим, наявність у обвинуваченого на час конфлікту ножа та його агресивну поведінку як щодо потерпілого так і щодо свідка. Показання свідка не спростовують висновків суду першої інстанції щодо спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .

Що стосується доводів викладених у апеляційній скарзі прокурора про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 надто м`якої міри покарання за частиною 1 статті 121 КК України, то суд апеляційної інстанції вважає їх неприйнятними.

Відповідно до вимог статті 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно з частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у статті 65 КК України та роз`ясненням, що містяться у пунктах 1, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 із внесеними змінами Постановою Пленуму Верховного Суду від 12 червня 2009 року № 8 «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки суд першої інстанції призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті, інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_5 за частиною 1 статті 121 КК України, суд першої інстанції належним чином враховував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, скоєння обвинуваченим тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, умисної форми вини обвинуваченого; з урахуванням даних щодо особи винного - який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, негативно характеризується за місцем проживання, як особа, яка зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя; який має хронічні захворювання - хронічний вірусний гепатит С, туберкульоз легенів; враховуючи поведінку обвинуваченого після вчинення злочину - який у скоєному не покаявся, наслідки своєї поведінки не усвідомив, суд першої інстанції правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 121 КК Україн . Окрім того враховано наявність обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Рішення суду першої інстанції про необхідність визначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за частиною 1 статті 121 КК України у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є правильним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З цими висновками суд апеляційної інстанції погоджується. За такого, є безпідставними доводи апелянта щодо необхідності застосування більш суворого покарання за частиною 1 статті 121 КК України.

З огляду на наведене, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 та прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2020 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 та прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: