Справа № 644/ 85 /21
Провадження № 1-кп/644/ 459 /21
В И Р О К
іменем України
05 лютого 2021 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, кримінальне провадження № 0001944 від 04.10.2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 22.11.2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 08.11.2018 року по відбуттю строку покарання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
03.10.2020 року близько 23-00 год. ОСОБА_4 знаходячись біля кафе «Чарка», яке розташоване за адресою: м. Харків, пр. Московський, 293А/2, діючи з раптово виниклим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з корисливих мотивів та повторно, підійшов до раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_5 та раптово наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя потерпілого, від чого останній впав на спину. Після чого, ОСОБА_4 наніс декілька ударів обома ногами в область тулуба потерпілого, спричинивши останньому фізичний біль та продовжуючи свої злочинні дії, дістав з лівої кишені джинсів одягнених на потерпілому мобільний телефон марки Huawei Y6, вартість якого відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи № 4124/20 від 26.11.2020 року становить 2798,10 грн.
Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини скоєння злочину, як вони викладені вище.
Обвинувачений та потерпілий надали суду письмові заяви в яких зазначили про свою згоду щодо проведення судового засідання в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Учасникам кримінального провадження роз`яснено те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, суд за згодою прокурора, потерпілого, обвинуваченого і у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд згідно ст. 66 КК України визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, останній раз 22.11.2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 08.11.2018 року по відбуттю строку покарання, однак після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не одружений, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно.
Призначаючи покарання за скоєне, суд керується нормами ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, думки прокурора та потерпілого, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.
З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, підстав для застосування ст. 69, ст.75 КК України судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, справедливим і співмірним вчиненому кримінальному правопорушенню.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України, витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо оплати судовому експерту за рахунок Державного бюджету України витрат за проведення експертизи.

Отже, питання щодо стягнення з обвинуваченого судових витрат за проведення експертизи судом не розглядалося.
Питання щодо речових доказів вирішується судом на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його фактичного взяття під варту.
До набрання вироком законної сили обрати у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
Речовий доказ: мобільний телефон марки Huawei Y6, який знаходиться на зберіганні у потерпілого, після набрання вироком законної сили - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 .
Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1