Провадження № 11-кп/824/2980/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

27 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
з участю
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Казахстану Кустанайської області Урицького р-ну с. Урожайне, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який перебуває у цивільному шлюбу, на утриманні має дитину з інвалідністю, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 60 000 гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Речові докази: автомобіль «Шевроле Авео» залишено у ОСОБА_10 , мотоцикл залишено ОСОБА_8 .

Стягнуто з ОСОБА_10 судові витрати, загальна сума яких становить 6 086 ( шість тисяч вісімдесят шість) гривень 90 коп.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року, ОСОБА_10 28.04.2018 року приблизно о 15 годині 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив порушення вимог п.п.10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, а саме, керуючи зазначеним вище транспортним засобом, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків від своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, маючи технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вказаних пунктів Правил, рухаючись проїзною частиною вулиці Бориспільська, в напрямку від вулиці Вереснева до вулиці Горбунова, перед зміною напрямку руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та перед поворотом ліворуч на Т-подібному перехресті, не дав дорогу транспортному засобу, який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, а саме мотоциклу марки «Skymoto Matador», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_8 , що призвело до зіткнення транспортних засобів, в результаті чого водію мотоцикла ОСОБА_8 спричинене середньої тяжкості тілесне ушкодження у виді закритої травми лівої гомілки: уламкових переломів обох кісток лівої гомілки на межі середньої та дистальної третини (зі зміщенням уламків).

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_10 , а саме призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, змінити вирок в частині цивільного позову, а саме просить задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 в повному обсязі та стягнути на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 250000 грн., та задовольнити цивільний позов потерпілого до ПрАТ «СК Універсальна» в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог в частині цивільного позову представник потерпілого зазначає, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_10 , яке призвело до ДТП, потерпілому заподіяно значну моральну шкоду, викликало у нього постійний стрес та неспокійний сон, потерпілий зазнав фізичного болю та страждань та як зазначає представник потерпілого, навіть після закінчення лікування потерпілий продовжує відчувати фізичний дискомфорт, а функції кінцівок і досі не відновилися до кінця та не відновляться.

Крім того, представник потерпілого в апеляційній скарзі зазначає, що в ході судового розгляду в суді першої інстанції сторона потерпілого наполягала про призначенні обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі, проте суд не встановивши, що фактично відсутні пом`якшуючі обставини, застосував найменше покарання.

В апеляційній скарзі представник потерпілого вказує на те,що суд першої інстанції з незрозумілих причин вирішив, що потерпіла особа просила залишити всі позовні вимоги до Страховика - ПрАТ «СК Універсальна», проте як зазначає представник потерпілого, ОСОБА_8 просив залишити без розгляду виключно позовні вимоги до ПрАТ «СК Універсальна» про стягнення матеріальної шкоди за пошкодження транспортного засобу.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, а у задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_7 зазначає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки докази, на які посилається суд першої інстанції є недопустимими та неналежними.

Крім того, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що висновок суду першої інстанції про розмір заподіяної моральної шкоди не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, а при ухваленні вироку в частині задоволення цивільного позову невірно застосовано норми матеріального права, а саме ст.23,1167,1194 Цивільного кодексу України.

Заслухавши суддю доповідача, думки потерпілого ОСОБА_8 та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу представника потерпілого, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, думки обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу представника потерпілого та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності і взаємозв`язку.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України підтверджується належними та допустимими доказами, які були досліджені судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження, а саме:
протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28 квітня 2018 року за даними якого старшим слідчим СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_11 за участю слідчого ОСОБА_12 та понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , водія ОСОБА_10 проведено огляд місця ДТП Т-образного перехрестя вул. Бориспільської та вул. Горбунова в м. Києві. Огляд проводився у сонячну погоду, без опадів, температура повітря +25, в напрямку від вулиці Бориспільська до вул. Привокзальна. Оглядом встановлено, що проїзна частина пряма в плані, має асфальтобетонне сухе покриття, число смуг по напрямку проведення огляду на зустрічному напрямку 2; на проїзній частині нанесені лінії горизонтальної розмітки білого кольору: суцільна лінія, яка позначає край дороги, приривчасті лінії, які ділять смуги руху. До проїзної частині справа і зліва примикають бордюрний камінь, тротуар. На момент огляду дороги час доби світле, видимість приблизно 300 м. Оглянуто транспортні засоби Шевроле Авео номерний знак НОМЕР_1 та мотоцикл марки «Skymoto Matador», державний номерний знак НОМЕР_2 . У автомобіля виявлено деформація правої бокової частини більш задньої а саме: деформація заднього правого крила, задньої правої двері, подряпина на передній двері, вм`ятина на задньому бампері з правого боку. У мотоцикла: повна деформація передньої частини а саме: деформація та злам передньої вилки, розбита передня панель приладів, розбитий передній пластик та подряпини на правій боковій частині. На місці ДТП відсутні сліди гальмування. Наявні на проїзній частині осколки пластику, розлиття тех.рідини, відсутні на місці події сліди контактної взаємодії транспортного засобу з навколишніми предметами;
схемою дорожньо-транспортної пригоди (додаток до вказаного вище протоколу), на якій відображені проїзна частина, напрямків вул. Бориспільської та вул. Вересневої, дорожні розмітки, смуги для руху, розташування автомобіля Шевроле, а саме на вул. Горбунова, розташування мотоциклу, тех.рідини біля нього, дорожні знаки, трамвайні колії. Сліди гальмування мотоцикла на даній схемі відсутні. Схема підписана водієм ОСОБА_10 , понятими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , складена слідчим ОСОБА_15 (а.п. 197) а також фототаблиці до протоколу огляду місця ДТП від 28.04.2018 року;
протоколом проведення слідчого експерименту від 08.08.2018 року, проведеного слідчим ОСОБА_16 за участю потерпілого ОСОБА_8 та схему до цього протоколу. Слідчим експериментом встановлено: учасники слідчої дії (потерпілий ОСОБА_8 , поняті ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ) зібралися на місці її проведення. Слідчий експеримент проводився з метою уточнення показів потерпілого щодо механізму виникнення ДТП. Учасники слідчої дії зібралися на місці її проведення, водію ОСОБА_8 запропоновано визначитись на місці ДТП, розташувати мотоцикл, який залучено до проведення слідчої дії, аналогічний габаритами, в тому місці, в якому він знаходився в момент, коли автомобіль «Шевроле» почав виїжджати в смугу руху мотоцикла, а також, відповідно і розташувати вказаний автомобіль в зазначений момент. Згідно зроблених замірів, мотоцикл знаходився на відстані 15.0 метрів від його передньої вісі до лівого переднього кута автомобіля Шевроле та на відстані 6.2. метра від крайньої точки правої ручки керма до правого краю проїзної частини, автомобіль «Шевроле» знаходився на відстані 9.8 метра від лівого переднього колеса до умовної повздовжньої лінії правого крила (відносно траєкторії руху вказаного мотоцикла) проїзної частини вул. Бориспільська, на відстані 7,8 метра від лівого переднього колеса до умовної повздовжньої лінії лівого краю (відносно траєкторії руху вказаного автомобіля) проїзної частини вул. Горбунова та на відстані 6,4 метра від заднього лівого колеса до останньої вказаної умовної лінії. Окрім цього, водій ОСОБА_8 уточнив, що рухався він перед ДТП зі швидкістю 50 км/год.
висновком експерта від 17.08.2018 р. № 12-1/1486 судової автотехнічної експертизи, за даними якого: 1. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 повинен був керуватися вимогами пункту 10.1; 16.13 ПДР України. 2. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1, 16.13 ПДР України. 3. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій мотоцикла марки «Skymoto Matador», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_8 повинен був керуватися вимогами п. 12.3 ПДР України. 4. В даній дорожній ситуації в діях водія мотоцикла марки «Skymoto Matador», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_8 , експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 ПДР України не вбачається. 5. З технічної точки зору, причиною даної ДТП є невідповідність дій водія автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 вимогам пунктів 10.1, 16.13 ПДР України;
висновком судово-медичного експерта ОСОБА_19 № 1317/е (експертиза почата 08.08.2018р., закінчена 16.08.2018р.), в якому вказано, що під час первинно відомого звернення 28.04.2018 р. о 15.51 по медичну допомогу у ОСОБА_8 (з урахуванням проведених у подальшому клініко-інструментальних досліджень/обстежень та оперативних втручань) було виявлено таке тілесне ушкодження: закрита травма лівої гомілки: уламкові переломи обох кісток лівої гомілки на межі середньої і дистальної третини (зі зміщенням уламків). Характер та морфологія виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказане тілесне ушкодження утворилося за рахунок ударної дії тупих твердих предметів у строк, вказаний у описовій частині ухвали, тобто 28.04.2018 року., можливо внаслідок мотоциклетної травми травма водія мотоцикла, який рухався під час його зіткнення з перешкодою/ іншим транспортним засобом, та іншими доказами.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове слідство та судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_10 проведено з дотриманням норм КПК України в межах чинного законодавства та без порушення прав обвинуваченого, а також із врахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме рішень «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, де зазначено, що при оцінці доказів, як правило, застосовується критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.
Таким чином, колегія суддів вважає доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України необґрунтованими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, визнав їх достатніми та допустимими та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення.

Згідно ст.50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані. Керуючись законом суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого і з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який судимостей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні дитину з інвалідністю, за місцем проживання характеризується задовільно, згідно обліково-реєстраційних даних Національної автоматизованої інформаційної системи не притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_20 покарання у виді у виді штрафу в межах, визначених санкцією закону для даного виду покарання без позбавленням ОСОБА_10 права керувати транспортними засобами, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а тому доводи апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_21 , про необхідність змінити покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , а саме призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі є необґрунтованим та спростовується матеріалами даного кримінального провадження.

Інші доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_21 в інтересах потерпілого про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі є безпідставними, оскільки вони враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку та призначенні покарання обвинуваченому.

Водночас, при вирішенні цивільного позову суд першої інстанції невірно застосував норми права, які регулюють порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язанавчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України).
Разом із цим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР).
Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5).
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.
Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За загальним правилом, викладеним у п.5 ч.1 ст.991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.
У відповідності до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкодизобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 була застрахована полісом цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (поліс №АМ/1243458 ПАТ «СК «Універсальна»).
Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування втраченого заробітку та витрат на правову допомогу, який місцевим судом задоволено частково.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Отже, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Частиною 5 ст.128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, указаним Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.2 ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Проте, суд першої інстанції невірно встановив, що суб`єктом, який має задовольнити вимогу потерпілого є ОСОБА_10 , не залучив до участі у кримінальному провадженні страхову компанію, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність останнього, та дійшов до необґрунтованого висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_8 моральної шкоди у розмірі 60 000 грн., та необгрунтовано залишив без розгляду заявлений цивільний позов потерпілого про стягнення з ПрАТ «СК Універсальна» заподіяної протиправними діями ОСОБА_10 шкоди.

З огляду на те, що ОСОБА_10 виконав обов`язок щодо надання письмового повідомлення про ДТП встановленого зразка третій особі, шкода у межах встановленого розміру має бути відшкодована не заподіювачем, а його страховою компанією.
Колегія суддів вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до п.5 ст.12 ЦПК України суд керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Проте, всупереч вказаній правовій нормі районний суд не сприяв всебічному і повному з`ясуванню фактичних обставин справи, не роз`яснив позивачу/потерпілому порядку розгляду його цивільного позову та можливості залучення до участі у кримінальному провадженні в якості цивільного відповідача страхової компанії.
Враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові від 21.03.2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника щодо неналежного встановлення місцевим судом суб`єкта, який має задовольнити позовні вимоги потерпілого.
Згідно ст.26 Закону № 1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Допущені судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону, на думку апеляційного суду, є істотними в розумінні ч.1 ст.412 КПК України, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 .

З метою забезпечення реалізації абсолютного права потерпілого на відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника потерпілого та захисника обвинуваченого підлягають частковому задоволенню, а вирок суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_8 - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, за результатами якого суду слід прийняти законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись ст. 404,405, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року відносно ОСОБА_10 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_8 скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Суддя Суддя Суддя