Дата документу 07.10.2020 Справа № 315/248/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 315/248/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/355/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з Гуляйпільського районного суду Запорізької області

розглянула 7 жовтня 2020 року у відкритому судовому (в режимі відеоконференції)в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 8 жовтня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

18.01.2018 року близько 12 години 00 хвилин в с. Успенівка Гуляйпільського району Запорізької області ОСОБА_7 , знаходячись на проїзній частині по вул. Першотравнева, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин навмисно наніс ОСОБА_9 лівою долонею руки один удар в область голови.
Після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 на його автомобілі «ВАЗ 21099» прослідували до лісосмуги, яка розташована за с. Успенівка, де продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 , яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні автомобіля правою рукою, зжатою в кулак, три удари в область голови.

Вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 8 жовтня 2019 року:
ОСОБА_7 визнаний винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Призначене даним вироком покарання відповідно до ч.1 ст. 70 КК України ухвалено виконувати самостійно.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної чинності не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування майнової шкоди 8360,17 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., а всього 11360,17 грн.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність його вини та правильність кваліфікації його дій, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині вирішення цивільного позову, вважає його необґрунтованим і безпідставним.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд зробив помилковий висновок про задоволення цивільного позову у повному обсязі, оскільки цивільним позивачем, а ні в ході досудового розслідування, а ні в ході судового розгляду кримінальної справи, не надано жодного доказу на підтвердження необхідності придбання ліків, вказаних у чеках та квитанціях.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які лікарські документи, які б свідчили про призначення цивільному позивачу саме тих ліків, які вказані у наявних у матеріалах справи фіскальних чеках та квитанціях.

Крім того зазначає, що цивільним позивачем не доведено, що фіскальні чеки (у яких не зазначаються відомості про особу, якій вони видаються), належать саме йому.

Також, вказує, що в порушення вимог статті 23 ЦК України та пункту 4 ППВСУ при визначенні розміру моральної шкоди судом не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а також не враховано принципи розумності і справедливості.

Просить вирок змінити, цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково, стягнути на користь ОСОБА_9 1 000, 00 (одну тисячу) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого представник потерпілого вказує на її необґрунтованість та просить вирок суду залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.
Представник потерпілого у судовому засіданні заперечували доводам апеляційної скарги обвинуваченого, пославшись на наявність підтверджуючих даних стягнутих сум матеріальної і моральної шкоди.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а також вид, розмір та принципи призначеного покарання в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційного скарги, тобто в частині вирішення цивільного позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції повністю задовольнив позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 , стягнувши 3000 грн. моральної шкоди та 8360,17 грн. матеріальної шкоди.

Звертаючись до змісту оскаржуваного вироку, районний суд, вирішуючи питання щодо моральної шкоди, керувався вимогами ст.23 ЦК України, та за своїм внутрішнім переконанням, оцінивши характер вчиненого кримінального правопорушення, його тривалість, кількість спричинених травмуючи дій, фізичний біль потерпілої під час нанесення їй тілесних ушкоджень, душевні страждання потерпілої під час лікування, встановив причинний зв`язок між діями ОСОБА_7 та наслідками, що настала від дій останнього для потерпілої, та прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення моральної шкоди саме в розмірі 3000 грн., що відповідає принципам розумності та справедливості.

При цьому, відповідаючи на доводи сторони захисту щодо необґрунтованості стягнутої суми моральної шкоди, судова колегія зауважує, що навіть сама локалізація тілесних ушкоджень в області обличчя потерпілої, побиття потерпілої за місцем роботи ОСОБА_9 , необхідність звернення до медичного закладу, засвідчує дійсність моральних страждань з боку останньої, певні зміни у повсякденному житті потерпілої та докладення нею зусиль для усунення спричиненої обвинуваченим шкоди.

Вищенаведене спростовує доводи обвинуваченого, що при визначенні розміру моральної шкоди судом не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а також не враховано принципи розумності і справедливості.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги в частині матеріальної шкоди, місцевий суд формально послався на фіскальні чеки та квитанції на придбання ліків та витрати на транспорт в зв`язку з лікуванням.

При цьому, суд першої інстанції не встановив, придбання яких саме лікарських засобів і препаратів було обумовлено отриманням тілесного ушкодження, а які вона купувала через хвороби, не пов`язані із обставинами, що є предметом розгляду даного кримінального провадження.

В цьому контексті місцевий суд не проаналізував надані чеки із наданою медичною документацією та призначеним лікуванням.

Взяті до уваги при стягненні заявленої суми матеріальної шкоди зазначені у цивільному позову (а.с.12-14) витрати на придбання мобільного телефону, транспортних витрат взагалі не знайшли жодної аргументації у площині встановлених районним судом обставин та причинно-наслідкового зв`язку із заподіяним відносно ОСОБА_9 кримінальним правопорушенням, скоєним ОСОБА_7 .

Таким чином, в оскаржуваному вироку не дістала обґрунтування стягнута матеріальна шкода з обвинуваченого на користь потерпілої.

Отже, без належного аргументування стягнутої суми матеріальної шкоди на користь потерпілої, вирок суду у даній частині носить формальний характер, що суперечить положенню ст. 370 КПК України як обов`язкових вимог обґрунтованості і вмотивованості судового рішення та виявляє істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на те, що вказані обставини з приводу вирішення цивільного позову за фактично не були предметом перевірки суду першої інстанції, з метою дотримання засад законності, забезпечення змагальності сторін кримінального провадження та принципу диспозитивності, що гарантуються ст. 7 КПК України, оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілого про стягнення матеріальної шкоди підлягає скасуванню з призначенням в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку в цій частині, колегія суддів виходить із положень ч. 6 ст. 9 КПК України, якою встановлено, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України, якими в даному випадку є передбачені п.п. 2, 15, 19 ч. 1 ст. 7 КПК України і окремо ст.ст. 9, 22, 26 КПК України - законність, змагальність сторін та диспозитивність.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються кримінальним процесуальним законом України, оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди підлягає скасуванню з призначенням в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, що передбачає часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 8 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення матеріальної шкоди скасувати, призначити новий розгляд провадження в цій частині в порядку цивільного судочинства в тому ж суді.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а в частині скасування вироку стосовно вирішення цивільного позову щодо стягнення матеріальної шкоди касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 12.10.2020 року о 17.30 год.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4