Справа № 453/1200/20
№ провадження 1-кп/453/21/21
ВИРОК
іменем України
26 січня 2021 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження № 0000040 від 11.08.2020року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лавочне, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, заміжню, працює оператором пральних машин ТЧ 9 Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», раніше не судимої, не депутата, не адвоката, не нотаріуса,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , 12.05.2017 року, перебуваючи в приміщенні управління праці та соціального захисту населення Сколівської РДА, м. Сколе, вул. Д.Галицького, № 10, достовірно знаючи, що згідно ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які доглядають за особами, які досягли 80-річного віку) повторно підробила офіційні документи та використала їх, власноручно на бланку затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 204 від 22.03.2007 року внесла неправдиві відомості в декларацію про доходи та майновий стан своєї сім`ї за період з 01.11.2016 року до 30.04.2017 року, в якій у розділі II вказала, що її чоловік ОСОБА_6 , здійснює соціальний догляд за інвалідом першої групи, знаючи, що він фактично такий догляд не здійснював оскільки в періоди з 19.10.2016 року по 30.12.2016 року та з 05.03.2017 року по 06.06.2017 року перебував на тимчасових заробітках у Російській Федерації. Після чого ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що оригінали документів є підроблені, використала їх при подачі пакету документів, з метою одержання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї. У результаті умисних дій ОСОБА_5 повторно підробила офіційні документи, на бланку затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України №204 від 22.03.2007 року, власноручно внесла неправдиві відомості в декларацію про доходи та майновий стан своєї сім`ї, що надало їй право на нарахування та отримання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, з метою їх використання.
Таким чином, ОСОБА_5 повторно підробила офіційний документ, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України.
Крім того, ОСОБА_5 , діючи з умислом на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, а саме: з метою отримання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, 12.05.2017 року, перебуваючи в приміщенні управління праці та соціального захисту населення Сколівської РДА, що за адресою: м. Сколе, вул. Д.Галицького, №10, достовірно знаючи, згідно ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вбачаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які доглядають за особами, які досягли 80-річного віку) повторно власноручно на бланку затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України №204 від 22.03.2007 року внесла неправдиві відомості в декларацію про доходи та майновий стан своєї сім`ї за період з 01.11.2016 року до 30.04.2017 року, в якій у розділі II вказала, що її чоловік ОСОБА_6 здійснює соціальний догляд за інвалідом першої групи, знаючи, що він фактично такий догляд не здійснював оскільки з 19.10.2016 року по 30.12.2016 року та з 05.03.2017 року по 06.06.2017 року перебував на тимчасових заробітках у Російській Федерації. Після чого ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що нею внесено неправдиві відомості в декларацію про доходи та майновий стан її сім`ї, використала їх при подачі пакету документів, з метою одержання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї.
На підставі поданих ОСОБА_5 документів та заповненої нею власноручно заяви і декларації про доходи сім`ї, управлінням праці та соціального захисту населення Сколівської РДА в період з 01.05.2017 року по 31.10.2017 року при відсутності чоловіка ОСОБА_6 в Україні упродовж від одного до кількох місяців у задекларованому періоді їй було призначено та нараховано державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї, впродовж шести місяців, яку вона отримала, всього на загальну суму 22 746,30 гривень. В результаті умисних дій ОСОБА_5 в період з 01.05.2017 року по 31.10.2017 року шляхом обману та зловживання довірою, повторно заволоділа чужим майном, а саме державними коштами на загальну суму 22 746,30 гривень, які було їй нараховано та виплачено в філії Львівського ОУ АТ «Ощадбанк» ТВБВ №10013/0179 на особистий рахунок № НОМЕР_1 , як державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї, чим завдала матеріальної шкоди державному бюджету.
Таким чином, ОСОБА_5 повторно заволоділа чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю, від давання показань відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК України. Крім того, обвинувачена подала суду клопотання від 26.01.2021 року, підписане нею та захисником, в якому просить звільнити її від покарання на підставі п. «В» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей, стосовно яких вона не позбавлена батьківських прав.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання обвинуваченої, не заперечує щодо задоволення такого.

Представник потерпілого ОСОБА_7 не з`явилась, подала клопотання (вх. ЕП № 31 від 13.01.2021 року), в якому просить справу слухати у її відсутності, цивільний позов не заявлявся. Крім того вказує, що у випадку наявності підстав для звільнення ОСОБА_5 від відповідальності, не заперечує проти такого.

Враховуючи те, що обвинувачена свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого порядку дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, зважаючи на відмову обвинуваченої від давання показань, суд обмежив дослідження доказів дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, суд, зважаючи на визнання обвинуваченою своєї вини, заслухавши думку прокурора з приводу призначення покарання та задоволення клопотання щодо застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році», дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 358 та ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки вона повторно підробила офіційний документ та повторно заволоділа чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 ,суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_5 вчинила нетяжкі злочини.
Обтяжуючих вину обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Пом`якшуючими вину обвинуваченої ОСОБА_5 , обставинами, суд вбачає щире каяття у скоєних кримінальних правопорушеннях та активне сприяння розкриттю злочину.
При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, їх характер та наслідки, особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується за місцем реєстрації, раніше не судима, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, а також те, що вона повністю визнала свою вину, має на утриманні малолітніх дітей.
Як вбачається із досудової доповіді, виконаної 21.01.2021 року Сколівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінені як середні, а тому виправлення обвинуваченої без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

У зв`язку із зазначеним, суд вважає за доцільне під час вирішення питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання обмежитись межами санкції ч. 2 ст. 190 та ч. 3 ст. 358 КК України, а тому їй слід призначити покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів із застосуванням ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Відповідно до п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 має малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким не виповнилося 18 років на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», батьківських прав не позбавлена, як вбачається із довідки № 44 виданої службою у справах дітей Сколівської РДА від 26.01.2021 року. Судом також досліджено, що ОСОБА_5 вчинила вказані злочини, передбачені ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Крім того, дані злочини відносяться до нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України.

Таким чином, на обвинувачену ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Обвинувачена ОСОБА_5 просить звільнити її від покарання на підставі п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Перешкод для застосування амністії та звільнення від відбування призначеного покарання з цих підстав ОСОБА_5 судом не встановлено. За таких обставин, відповідно до ст. 86 КК України, на підставі п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 слід звільнити від відбування призначеного покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченій ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: що амністія у подальшому, протягом наступних десяти років до неї не може бути застосована.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні обвинуваченій не обирався та, враховуючи вимоги ст.ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і дані про її особу, суд не вбачає підстав для його визначення на цей час.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити згідно положень ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 3 ст. 358 КК України і призначити їй покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 86 КК України та на підставі п. «В» ч.1 ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання.

Речовий доказ: справу № 460043 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї на прізвище « ОСОБА_5 » повернути Управлінню соціального захисту населення Сколівської районної державної адміністрації.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1