У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.12.2020 Справа №607/22292/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження за №0002424 від 18.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002424 від 18.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, із клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 , 2007 р.в., сірого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , зареєстрованому у АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження.

В клопотанні прокурор вказав, що 18.12.2020 близько 07.50 год. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Об`їзній у м. Тернополі, неподалік АГЗС «Надежда», допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який переходив проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу. Під час наїзду автомобіля ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

18.12.2020 у зв`язку із необхідністю проведення судово-автотехнічної, транспортно-трасологічної експертиз чи слідчих дій у кримінальному провадженні №0002424 під час проведення огляду місця події вилучено автомобіль Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, сірого кольору, який на даний час зберігається на території майданчика для тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Тернопільській області за адресою: м. Тернопіль, вул. Бережанська, 44Б.

Під час огляду місця події встановлено, що власником автомобіля марки Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

Зі змісту клопотання вбачається, що вилучений автомобіль є предметом, який міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, який постановою начальника відділення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 від 18.12.2020 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Мета накладення арешту в межах доводів клопотання обґрунтована необхідністю збереження у незмінному після вилучення стані для забезпечення можливості проведення необхідних слідчих дій для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, та з урахуванням зібраних органом досудового розслідування на даний час даних є достатні підстави вважати, що вищевказаний автомобіль містить на собі ознаки та сліди вчинення кримінального правопорушення, а накладення арешту дозволить забезпечити збереження зазначеного автомобіля та встановити обставини у даному кримінальному провадженні, з метою повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження, прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив.

Вивчивши доводи клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно, яке набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них або на які було спрямоване кримінальне правопорушення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукувані, пристосовані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до вимог ст.ст. 94, 132, пунктів 1-3, 4-6 частини 2 та частини 4 статті 173 КПК України, повинен, серед іншого, врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу в кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного і третіх осіб, а в разі задоволення клопотання застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Кримінальним правопорушенням, що передбачене частиною першою статті 286 КК України, за ознаками якої розпочато це кримінальне провадження, є порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідність майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України означає, що воно є матеріальним об`єктом, який був знаряддям кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Беручи до уваги, що автомобіль марки Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 , 2007 р.в., сірого кольору, є саме тим автомобілем, яким 18.12.2020 керував ОСОБА_3 , коли, рухаючись по вул. Об`їзній у м. Тернополі, неподалік АГЗС «Надежда», допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , якому внаслідок наїзду заподіяно тілесні ушкодження, відтак, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та належить до категорії майна, що могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, що має суттєве значення для встановлення обставин справи, з урахуванням необхідності проведення слідчих дій, з метою збереження речових доказів, необхідних для проведення відповідних експертиз для підтвердження або спростування факту порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження, а також запобігання ризикам приховуванню, відчуженню, пошкодженню чи знищенню речових доказів, що відповідає меті дієвості провадження, засадам розумності та співмірності обмеження права власності як завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про арешт вказаного майна підлягає задоволенню, а зазначений у клопотанні автомобіль марки Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, сірого кольору, вжиттю щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час огляду 18.12.2020, а саме: транспортний засіб марки Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 , 2007 р.в., сірого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження.

Дозволити зберігання транспортного засобу марки Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 , 2007 р.в., сірого кольору, на території майданчика для тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Тернопільській області, за адресою: с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, на термін, необхідний для проведення експертиз.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали..

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1