Провадження № 1-кп/369/355/20
В И Р О К
іменем України
27.11.20 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
під час судового розгляду кримінального провадження № 0004977 від 16.10.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, тимчасово не працює , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185; ч.1 ст. 162 КК України, -
встановив:
20.09.2019, близько 03 год. 00 хв., ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, проник до будівельного вагончика, що розташований на огородженій території приватного домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , де скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно таємно викрав пульт для дистанційного відкриття воріт марки «Sommer ТХ55-868-4» та дорожню сумку темного кольору з надписом «Nike», які належать ОСОБА_6 ,вартість викраденого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 3525/19 від 22.10.2019 складає 908 гривень 60 копійок.

Після вчиненого, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 908 гривень 60 копійок.

Крім того, 29.09.2019, близько 03 год. 00 хв., ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла, а саме - не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за мотивованим рішенням суду, маючи умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме до будівельного вагончика, що розташований на огородженій території приватного домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи їх вчинити, усвідомлюючи факт належності приміщення іншій особі, всупереч волі законного володільця, незаконно за відсутності визначених законом підстав, без згоди власника проник до приміщення вищевказаного будівельного вагончика, чим порушив недоторканість іншого володіння потерпілого.

Під час судового розгляду прокурор та обвинувачений заявили клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним 31.10.2019 року.

Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, потерпілий ОСОБА_6 дав письмову згоду прокурору на укладення угоди у відповідності до ст. 469 КПК України. При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень повністю доведена і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення; за ч.1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Вислухавши думку сторін, вивчивши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст. 474 КПК України, наявні матеріали, врахувавши, що вчинені ОСОБА_5 кримінальні правопорушення відносяться до нетяжких та тяжкого, обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, покарання, яке пропонується в угоді, є покаранням в межах санкцій ч. 3 ст. 185 та ч.1 ст. 162 КК України, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між підозрюваним та прокурором, та призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 368; 369; 374; 475 КПК України, суд,-

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2019 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.1 ст. 162 КК України, і призначити покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

-за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі:

-пульт для дистанційного відкриття воріт марки «Sommer TX55-868-4»; дорожню сумку темного кольору з написом «Nike», які знаходяться на зберіганні у потерпілого залишити у користуванні потерпілого ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1