Справа № 352/2177/20
Провадження № 1-кп/352/300/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000120 від 07.03.2020 відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, розлученого, раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітньої дитини (аліментів), а також злісно ухилявся як батько від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні, за наступних обставин.

12.11.2013 Івано-Франківським міським судом прийнято заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 18.07.2013.

На виконання вказаного рішення Івано-Франківського міського суду Відділом державної виконавчої служби Тисменицького РУЮ відкрито виконавче провадження № 41814324 по виконавчому листу № 344/11149/2013, виданого 04.12.2013.

Після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 неодноразово викликався у ВДВС Тисменицького РУЮ для вирішення питання щодо сплати аліментів та був попереджений про зобов`язання сплачувати аліментні платежі на користь своєї колишньої дружини ОСОБА_3 .

Не дивлячись на це, ОСОБА_2 , достовірно знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти та виконати рішення суду, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на офіційну роботу не влаштувався, на обліку в Тисменицькому центрі зайнятості не перебував. Про те ОСОБА_2 періодично здійснював господарські та будівельні роботи, за які отримував грошову винагороду та у порушення ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення її повноліття, а також ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», згідно яких виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток та утримання дитини і батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання; створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, вихованням дитини не займався, виплату аліментів не здійснював.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 у період часу з 18.07.2013 по 01.03.2020, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів, незважаючи на неодноразові попередження Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби про необхідність сплачувати аліменти, встановлені рішенням суду, однак маючи стабільний дохід, умисно, систематично і наполегливо ухилявся від виконання свого обов`язку та не сплачував кошти на утримання своєї неповнолітньої дитини, приховуючи від державного виконавця наявність грошей для сплати аліментів.

Окрім того, ОСОБА_2 у період часу з 18.07.2013 по 01.03.2020, проживаючи окремо від своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , будучи її батьком, всупереч вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття та всупереч вимог Закону України «Про охорону дитинства» - 2001 року, злісно ухилявся від утримання своєї дитини не брав участь у її вихованні, не здійснював догляд за нею та не надавав жодних коштів і засобів, необхідних для її існування їжі, одягу, засобів гігієни.

Загальна сума заборгованості по аліментних платежах боржника ОСОБА_2 станом на 01.03.2020 становить 59 214 (п`ятдесять дев`ять тисяч двісті чотирнадцять) гривень.

Таким чином ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітньої дитини (аліментів), а також злісно ухилявся як батько від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Суд зазначає, що прокурор ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту надана і письмова заява потерпілої ОСОБА_3 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку доведена поза розумним сумнівом, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1. ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітньої дитини (аліментів), а також злісне ухилення батька від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, ОСОБА_2 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, відповідно до довідок за №2703 від 20.03.2020 року та за №571 від 17.03.2020 року на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшує покарання відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.164 КК України, покарання у виді громадських робіт у межах, установлених санкцією даної норми, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід ОСОБА_2 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: матеріали виконавчого провадження за №41814324, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, повернути за належністю Тисменицькому РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1