Провадження №1-кс/463/230/21
У Х В А Л А
про скасування постанови
про закриття кримінального провадження

11 січня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 від 3 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000079 від 26 листопада 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України. Просить скасувати оскаржувану постанову.

Скаргу мотивує тим, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, здійснювало досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 26 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України. Постановою слідчого ОСОБА_7 від 3 грудня 2020 року дане кримінальне провадження закрито. З постановою не погоджується, оскільки вважає проведене досудове розслідування неповним, висновок слідчого є передчасним, оскільки на її думку слідчий не провівши усіх необхідних слідчих дій, виніс постанову про закриття кримінального провадження. Вважає таку винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як досудове розслідування на її думку є однобічним, неповним і упередженим, під час якого не було здійснено всіх необхідних і можливих слідчих дій для встановлення факту вчинення кримінального правопорушення, не вчинено дій для отримання доказів вчинення кримінального правопорушення та не надано їм належної оцінки.
Розгляд скарги неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою в судові засідання 24 та 30 грудня 2020 року особи, яка подала скаргу та не наданням матеріалів кримінального провадження органом досудового розслідування.

30 грудня 2020 року з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові надійшли матеріали кримінального провадження № 0000079 від 26 листопада 2018 року.

В судовому засіданні представник скаржника та представник неповнолітньої потерпілої скаргу підтримали з мотивів викладених в ній, просили скаргу задовольнити.

Слідчий або інший представник органу досудового розслідування в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час і місце його проведення не з`явились, про причини неявки не повідомили.

За таких обставин, враховуючи обмежені строки розгляду скарги та положення ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності представника органу досудового розслідування, відносно чого інші учасники процесу не заперечили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000079 від 26 листопада 2018 року, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).
У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові здійснювало досудове розслідування в кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 26 листопада 2018 року.
Постановою слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_8 від 26 лютого 2019 року вказане кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю в діяннях співробітників УПП в Івано-Франківські області ДПП складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 березня 2019 року вказану вище постанову слідчого було скасовано.
Постановою прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 визначено підслідність в кримінальному провадженні № 0000079 від 26 листопада 2018 року за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.
Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників УПП в Івано-Франківській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування допитано в якості свідків лікарів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , водія швидкої медичної допомоги ОСОБА_12 , фельдшерів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , працівників поліції ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , в якості потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_17 , отримано медичну документацію щодо ОСОБА_18 , отримано та оглянуто відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, отримано та оглянуто матеріали кримінального провадження № 0004243 від 24 листопада 2018 року щодо факту смерті ОСОБА_18 , отримано висновок службового розслідування від 19 грудня 2018 року, отримано висновки експертиз № 69 від 12 жовтня 2020 року, № 133-Д від 10 вересня 2019 року, № 133 від 22 грудня 2018 року.
Кримінальна відповідальність за ст. 135 КК України настає при завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема відеозаписів з нагрудних камер поліцейський та протоколів огляду, вбачається, що поліцейські усвідомлювали та розуміли, що ОСОБА_18 може перебувати в небезпечному для життя стані, однак обмежились лише пропозицією викликати швидку медичну допомогу.
Виносячи оскаржувану постанову, слідчий не надав належної оцінки діям працівників поліції у вказаній ситуації щодо їхнього можливого обов`язку, незважаючи на відмову потерпілого від виклику швидкої медичної допомоги, забезпечити останньому невідкладну медичну допомогу, оскільки вони усвідомлювали його стан здоров`я, що підтверджується відеозаписом, однак незважаючи на це залишили його на місці події з неповнолітньою особою, а тому оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України. Крім того, на вказану обставину було звернуто увагу в ухвалі Івано-Франківського апеляційного суду від 22 березня 2020 року при скасуванні попередньої постанови про закриття кримінального провадження, що залишилось поза увагою слідчого.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
З огляду наведеного, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 3 грудня 2020 року винесена передчасно і підлягає скасуванню.
Керуючись вимогами ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 від 3 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000079 від 26 листопада 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України скасувати.

Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1