ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 658/4708/18 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/696/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
іменем України

28 липня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - захисника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000761 за апеляційними скаргами представника цивільного відповідача ПАТ «НАСК`ОРАНТА» ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 березня 2020 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заозерне Каховського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості;
засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальних збитків - 29 445 грн. 58 коп. та моральної шкоди 25 000 грн., у решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за те, що він 19.04.2018 року приблизно о 17.01 год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2115», державний номер НОМЕР_1 , який знаходився у технічно-справному стані, здійснюючи рух по вул. Котовського в смт. Любимівка Каховського району Херсонської області, що за пріоритетом відноситься до другорядних доріг, не врахував дорожньої обстановки, яка склалася, та не надав переваги у русі мопеду марки «Дельта», яким керував ОСОБА_7 , і який рухався по вул. Мелітопольській в смт. Любимівка Каховського району в напрямку м. Каховка, з лівого боку відносно руху даного автомобіля, що за пріоритетом відноситься до головної дороги, в результаті чого, виїхавши на проїзну частину вулиці Мелітопольської, допустив зіткнення між вищевказаними транспортними засобами. Внаслідок даної ДТП пасажиру мопеда потерпілій ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.
У дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ-2115», держномер НОМЕР_1 ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.16.11 Правил Дорожнього руху України. Водій автомобіля ОСОБА_10 мав технічну можливість попередити настання даної ДТП шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху. Вказані наслідки знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з грубим порушенням з боку водія ОСОБА_10 вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п.2.3-б для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- представник цивільного відповідача ОСОБА_11 вважає вирок суду першої інстанції в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 29 445,58 грн. є незаконним. Свої доводи мотивує тим, що безпосередньо в судовому засіданні докази на підтвердження вимог позивача не досліджувались та не встановлювалось конкретних розмірів витрат, понесених потерпілою. Зазначає, що на підтвердження доказів лікування, яке потерпіла змушена була проходити в результаті ДТП, вона надала виписки з медичної картки стаціонарного хворого, записки з печаткою лікаря Забеліна, однак офіційними документами лікування є історія хвороби та виписний епікриз, а отже надані потерпілою документи не є належними доказами обґрунтованості її позову. В матеріалах провадження наявні неякісні копії чеків та оригінали чеків, відповідно до яких неможливо встановити дати придбання ліків, які вказано в них та призначення препаратів, які були придбані, неможливо встановити чи стосуються витрати, підтверджені ними саме періоду лікування потерпілої. Щодо необґрунтованості витрат, які були задоволені судом першої інстанції та визнані такими, що підлягають стягненню з обвинуваченого, представник цивільного відповідача вказує, що згідно медичних документів не призначались витрати, які вказано у значній кількості чеків та перелічує повний перелік в апеляційній скарзі. Крім того, позивачкою надано чек від 21.07.2018 року на 278, 50 грн., згідно якого був придбаний бензин, однак відповідно до виписок з медичної картки потерпіла 21.07.2018 року не доставлялась до закладів охорони здоров`я для лікування і заявлені нею витрати, які мають бути стягнуті, є непідтвердженими та не підлягають відшкодуванню. Частково підтверджені доказами в матеріалах провадження витрати на загальну суму 3587,58 грн. та повністю підтверджені витрати позивачки на загальну суму 965,80 грн. Витрати на лікування в період з 25.08.2018 року по 18.11.2018 року на загальну суму 2648,03 грн. не підтверджені документами закладу охорони здоров`я.

Указує, що загальна підтверджена сума витрат на лікування потерпілої, згідно документів закладів охорони здоров`я, становить 4553,38 грн. За відсутності дослідження доказів на підтвердження позовних вимог потерпілої, судом першої інстанції безпідставно було стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої розмір матеріального збитку в розмірі 29 445 грн.58 коп.

Просить дослідити письмові докази на підтвердження позовних вимог потерпілої, скасувати вирок суду в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди та ухвалити новий вирок, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 в частині стягнення матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування;

- захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та розмір призначеного ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст.286 КК України, не погоджується з рішенням суду в частині вирішення цивільного позову. Зазначає, що додані позивачкою квитанції витрат на лікування є неналежними доказами, оскільки нею були придбані ліки, які не рекомендувались і не призначались їй під час лікування. Апелянт вказує, що загальна сума квитанції за розрахунком становить 41 018 грн., а не 56 445,58 грн. як було заявлено позивачкою в її заяві. Однак під час судового розгляду не досліджувались оригінали доданих до позовної заяви чеків та квитанцій. Частково підтверджено витрати потерпілої на суму 4 553,38 грн. Травма потерпілої, датована 25.08.2018 року, на думку апелянта, не пов`язана з подіями ДТП. Судом не прийнято до уваги, що в загальній сумі за час судового розгляду включно обвинуваченим на користь потерпілої було відшкодовано 30 600 грн. Крім того, апелянт не погоджується з розміром моральної шкоди, заявленої потерпілою у сумі 50 000 грн. та вважає, що така шкода становила 5 000 грн., яка була відшкодована обвинуваченим, і саме такий розмір моральної шкоди відповідає тривалості і характеру страждань потерпілої, відповідає ступеню вини обвинуваченого, його віку та майновому стану.

Просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову та ухвалити новий вирок, яким відмовити ОСОБА_7 в задоволенні її позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі.

У запереченнях потерпіла ОСОБА_7 указує на необґрунтованість апеляційної скарги захисника, просить її залишити без задоволення. Вважає вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову законним та обґрунтованим, просить його залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданих апеляційних скарг, доводи представника цивільного відповідача ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляційні вимоги, просили скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову, позицію потерпілої ОСОБА_7 та її представника захисника ОСОБА_8 , які вважали апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, думку прокурора, який підтримав апеляційні скарги про скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, заперечення потерпілої, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або із порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційній скарзі представника цивільного відповідача заявлено клопотання про дослідження доказів на підтвердження позовних вимог потерпілої.

Враховуючи, що судом першої інстанції не досліджувались письмові докази в частині вирішення питання цивільного позову і учасники судового провадження не заявляли клопотань в суді першої інстанції про дослідження таких доказів, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для самостійного встановлення тих обставин, які не були предметом перевірки в суді першої інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 КК України, обґрунтовані зібраними та дослідженими під час судового розгляду доказами, і такі висновки суду учасниками судового провадження не оспорюються.

Як убачається зі змісту апеляційних скарг представника цивільного відповідача та захисника в інтересах обвинуваченого, ними не оскаржується вирок у частині фактичних обставин вчиненого злочину, доведеності вини ОСОБА_10 та правильність кваліфікації дій, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції в цій частині.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Що стосується доводів апеляційних скарг представника цивільного відповідача та захисника про неправильність вирішення цивільного позову в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілої із обвинуваченого і невмотивованість рішення суду першої інстанції в цій частині, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, встановити учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, з`ясувати розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування
Цих вимог закону при вирішенні цивільного позову потерпілої у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_10 суд першої інстанції не дотримався.
Згідно із ч.3 ст.374 КПК України суд, визнавши розмір відшкодування матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, повинен навести у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення про задоволення цивільного позову, а також перевірити обґрунтованість заявлених вимог і навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню.

Проте, у порушення вимог ст.ст. 127, 129, п.7 ч.1 ст. 368 КПК України, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку при вирішенні питання, у якому розмірі підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, не мотивував належним чином свого висновку щодо розміру сум відшкодування витрат на лікування та проїзд, які підлягають стягненню, та не навів у вироку відповідних доказів на підтвердження власних розрахунків присуджених сум, не провів відповідні розрахунки розміру позовних вимог з урахуванням частково відшкодованої матеріальної шкоди обвинуваченим ОСОБА_10 , про що судом зазначено у вироку.

Також суд не перевірив та не надав жодної оцінки змісту відзивів, поданих захисником в інтересах обвинуваченого та представником цивільного відповідача.

Задовольняючи позов про відшкодування матеріальних збитків на суму 29 445 грн. 58 коп. та моральної шкоди на суму 25 000 грн., суд не навів переконливих мотивів, з яких позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування витрат на лікування та проїзд, а також моральної шкоди, він визнав обґрунтованими та такими, що підтверджуються належними доказами, що є недопустимим.

Суд першої інстанції взагалі не досліджував докази на підтвердження розміру позовних вимог, які були надані потерпілою, а лише в судовому засіданні 30.01.2019 року обмежився загальним з`ясуванням безпосередньо у потерпілої розміру шкоди, вказаною нею в позовної заяві, та в якому розмірі її було відшкодовано обвинуваченим у добровільному порядку. Заперечення сторони захисту та цивільного відповідача при цьому суд не перевірив, зміст та докази, додані до відзивів на позовну заяву потерпілої, не досліджував, чим було допущено порушення їхніх процесуальних прав.

Указані порушення закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що тягне за собою безумовне скасування вироку в цій частині.

При цьому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно вирішити цивільний позов, оскільки суд першої інстанції безпосередньо не досліджував докази в цій частині, що позбавляє апеляційний суд можливості перевірити правильність цих висновків і що колегія суддів визнає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, з метою дотримання загальних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілої належить скасувати і призначити в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з вище наведеного, апеляційні скарги представника цивільного відповідача та захисника в інтересах обвинуваченого належить задовольнити частково.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги представника цивільного відповідача ПАТ «НАСК`ОРАНТА» ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 березня 2020 року щодо ОСОБА_10 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, але в іншому складі суду.

У решті вирок щодо нього - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3