Провадження № 1-кп/947/338/20
УХВАЛА
28.12.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань№0003428 від 26.09.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться вказане кримінальне провадження.
Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу строку запобіжного заходу.

Прокурор наполягав на продовженні строків тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку з закінченням строку дії обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України.
У судовому засіданні прокурор вказав, що ризики, які стали підставою для обрання відповідного запобіжного заходу не зменшились, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та з огляду на наявні відомості про його особу, запобігти передбаченим законом ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, на думку прокурора - неможливо.
Зокрема, прокурор вказував, що на теперішній час ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зникли, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу, обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні дітей та будь-яких інших міцних соціальних зв`язків, зареєстрований в іншому місті на окупованій території України та на покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним, наголосив на високих ризиках того, що обвинувачений спробує переховуватися від суду та у інші способи перешкоджатиме кримінальному провадженню.
Захисник обвинуваченого, щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заперечував, просив суд обрати захід, такий що не пов`язаний з триманням під вартою у зв`язку із відсутністю передбачених КПК ризиків та недоведеністю їх прокурором та неможливості спотворення ним доказів та подальшого впливу на свідків, та наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого.
Обвинувачений підтримав думку захисника.
Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши дані про особу обвинуваченого, враховуючи тяжкість обвинувачення, оцінивши на предмет наявності ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на наступне.

ОСОБА_5 , обвинувачується, у скоєнні злочинів, які відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів. Однак, тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою,

При цьому, у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням обставин даної конкретної справи тримання обвинуваченого під вартою є розумним з урахуванням особливостей розгляду вказаного кримінального провадження та в даному випадку суд доходить висновку про існування зазначених прокурором та передбачених ст. 177 КПК України ризиків, і про те, що суспільний інтерес щодо тримання обвинуваченого під вартою переважає над його особистими інтересами і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти зазначеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, суд вважає, що наведені вище підстави не є загальними й абстрактними.

Все вищевикладене свідчить, що тяжкість покарання не може свідчити про те, що ризик переховування обвинуваченого від суду на теперішній час не зменшився (п.1 ч.1 ст. 177 КПК).

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 враховує відсутність у обвинуваченого офіційного місця роботи, реєстрацію в іншому місті на окупованій території України.
Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Також, при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує і інші обставини відносно нього, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я; ступень міцності соціальних зв`язків; майновий стан.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та обмеження його конституційних прав, в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31,177-178,183,184,194,196,197,314-316, 369-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 26.02.2021 року, включно.

Раніше визначену суму застави залишити без змін.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2