Справа № 743/739/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/159/20
Категорія - ч.2 ст.389 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000169 від 24.05.2028 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2019 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-21.11.2017 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 186 КК України до покрання у виді 240 годин громадських робіт;

- 13.03.2018 року Чернігівським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.11.2017 року ухвалено виконувати самостійно,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8 .

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

За вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.11.2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.03.2018 року та призначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

У відповідності до ст.71, 72 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.11.2017 року та остаточно призначене ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць 10 (десять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він будучи засудженим вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, умисно ухилився від виконання цього покарання.

Перебуваючи з 31.01.2018 на обліку в Ріпкинському районному секторі з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, 22.02.2018 ознайомлений під підпис з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

22.02.2018 ОСОБА_6 отримав направлення для відбування призначеного судом покарання у виді 240 годин громадських робіт та згідно розпорядження Великовіської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області №03/1-02 від 26.02.2018, був прийнятий для відбування призначеного судом покарання з 26.02.2018.

Таким чином, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про обов`язковість відбуття покарання, починаючи з березня 2018 року, умисно без поважних причин, став ухилятись від відбування громадських робіт в Великовіській сільській раді Ріпкинського району Чернігівської області, а саме: в березні 2018 року із запланованих по графіку 40 годин, ним відпрацьовані лише 30 годин, а саме він не з`явився без поважних причин для відпрацювання громадських робіт 05.03.2018, 27.03.2018, 29.03.2018, 30.03.2018.

10.04.2018 року за допущені у березні прогули Ріпкинським районним сектором з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації із ОСОБА_6 було проведено профілактичну бесіду та попереджено останнього про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт.

Однак, незважаючи на попередження Ріпкинського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, та профілактичні бесіди, усвідомлюючи відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ОСОБА_6 умисно продовжив ухилятися від відбування покарання, а саме без поважної причини протягом квітня 2018 року із запланованих по графіку 67 годин, ним відпрацьовано лише 32 години громадських робіт, а саме не з`явився без поважних причин для відпрацювання громадських робіт 10.04.2018, 11.04.2018, 12.04.2018, 13.04.2018, 19.04.2018, 20.04.2018, 23.04.2018, 24.04.2018, 25.04.2018, 26.04.2018, 27.04.2018.

В подальшому ОСОБА_6 умисно продовжив ухилятися від відбування покарання, а саме, без поважної причини протягом травня 2018 року не з`явився для відпрацювання громадських робіт.

Таким чином, із призначених судом 240 годин громадських робіт з 26.02.2018 року по день внесення обвинувального акту ОСОБА_6 відпрацьовано лише 70 годин.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

У апеляційній скарзі обвинувачений не погодився з вироком суду та зазначив, що громадські роботи відбував не в своєму селі, а до місця їх відбування добратись не було можливості з огляду на погодні умови та відстань.

У апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого, просив вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ч.2 ст.389 КК до покарання у виді 1 року обмеження волі. Відповідно до ст.71,72 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вирком Новозаводського районного суд м. Чернігова від 21.11.2027 та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 місяців, Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.03.2018, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік виконувати самостійно.

До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від апеляційної скарги в порядку ч.3 ст. 403 КПК України, тому колегія суддів вважає за можливе прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги у даному кримінальному провадженні, та переглядати в апеляційному порядку апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого.

Прокурор, у судовому засіданні, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив ухвалюючи вирок

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (ст.404 КПК).

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, в судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував, що йому роз`яснили умови відбування покарання та його попередили про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання. Після направлення його для відбування покарання до Великовіської сільської ради, йому був встановлений графік громадських робіт, з яким він ознайомився. Декілька днів він ходив на роботу, але потім почав пропускати. В нього не має зрозумілих пояснень щодо причин неявки на роботу, а також щодо причин, через які він не попереджав голову сільської ради чи співробітника органу пробації про свою відсутність на роботі.

Як вбачається з матеріалів особової справи, 22.02.2018 ОСОБА_6 отримав направлення для відбування призначеного судом покарання у виді 240 годин громадських робіт та згідно розпорядження Великовіської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області №03/1-02 від 26.02.2018, був прийнятий для відбування призначеного судом покарання з 26.02.2018.

ОСОБА_6 , достовірно знаючи про обов`язковість відбуття покарання, починаючи з березня 2018 року, умисно без поважних причин, став ухилятись від відбування громадських робіт в Великовіській сільській раді Ріпкинського району Чернігівської області, а саме: в березні 2018 року із запланованих по графіку 40 годин, ним відпрацьовані лише 30 годин, а саме він не з`явився без поважних причин для відпрацювання громадських робіт 05.03.2018, 27.03.2018, 29.03.2018, 30.03.2018.

10.04.2018 року за допущені у березні прогули Ріпкинським районним сектором з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації із ОСОБА_6 було проведено профілактичну бесіду та попереджено останнього про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт.

Однак, незважаючи на попередження Ріпкинського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, та профілактичні бесіди, усвідомлюючи відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ОСОБА_6 умисно продовжив ухилятися від відбування покарання, а саме без поважної причини протягом квітня 2018 року із запланованих по графіку 67 годин, ним відпрацьовано лише 32 години громадських робіт, а саме не з`явився без поважних причин для відпрацювання громадських робіт 10.04.2018, 11.04.2018, 12.04.2018, 13.04.2018, 19.04.2018, 20.04.2018, 23.04.2018, 24.04.2018, 25.04.2018, 26.04.2018, 27.04.2018.

В подальшому ОСОБА_6 умисно продовжив ухилятися від відбування покарання, а саме, без поважної причини протягом травня 2018 року не з`явився для відпрацювання громадських робіт.

З огляду на наведене, колегія суддів, вважає доводи обвинуваченого про неможливість виконання вироку із-за наведених в апеляційній скарзі причин, не спроможними, оскільки, як вбачається із матеріалів провадження, зокрема показань Начальника Ріпкинського сектору з питань пробації ОСОБА_9 , особової справи №1-2018, а так само і із показань самого обвинуваченого, останній із клопотаннями (заявами) про поважність причин не прибуття на відпрацювання громадських робіт або про призначення їх за місцем фактичного проживання до органів пробації не звертався.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. А згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, те, що він раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, в порушенні громадського порядку не помічався, перебуває на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває, проживає у с. Звеничів, власної сім`ї не має, але здійснює догляд за одинокою престарілою бабусею ОСОБА_10 , 1933 року народження, являється учасником АТО, а також обставини, що пом`якшують покарання визнання вини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також досудову доповідь органу пробації, та призначив обвинуваченому покарання з урахуванням вимог ст. 71, ст. 72 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2019 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3