Справа № 367/1544/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3520/2020 Головуючий у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А ЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

01 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2020 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2020 року змінено запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю та зобов`язано останнього цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу на це слідчого, прокурора чи суду та з`являтись до суду, слідчого чи прокурора на першу вимогу.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Перевіривши апеляційну скаргу прокурора вважаю, що у відкритті провадження за нею слід відмовити з наступних підстав.

Пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з тим, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення ЄСПЛ у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги (справа Melnyk v. Ukraine від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

Більш того, спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства (рішення ЄСПЛ у справі Monnell and Morris v. the United Kingdom від 2 березня 1987 року, серія A № 115, p. 22, § 56; рішення ЄСПЛ у справі Helmers v. Sweden від 29 жовтня 1991 року, серія A № 212-A, p. 15, § 31).

Аналогічну позицію висловлено в рішенні ЄСПЛ у справі «Скорик проти України», зокрема щодо того, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава повинна гарантувати, що особи, які перебувають під її юрисдикцією, мають право в апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. При цьому, повинні бути враховані особливості провадження, що розглядається і сукупність проваджень, що здійснюються відповідно до національного правопорядку, а також роль апеляційного суду в них.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановленні під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Так, положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Вказане рішення надало можливість апеляційного оскарження виключно ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, однак, прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 оскаржується ухвала Ірпінського міського суду Київської області, якою обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Згідно ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Оскільки прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 оскаржує ухвалу, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, і оскарження якої в межах Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року, не можливе, приходжу до висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2020 року слід відмовити, а апеляційну скаргу останнього повернути особі, яка її подала.

Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України,-

у х в а л и л а :
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2020 року.
Копію ухвали та апеляційну скаргу з додатками надіслати апелянту.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_2