Справа №487/7405/20
Провадження №1-кс/487/619/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2021 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу,-
ВСТАНОВИВ:
Захисник ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .
В обгрунтування клопотання зазначив, що 05.12.2020 слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва було задоволено клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, у кримінальному провадженні №0003306 від 04.12.2020 за ч. 1 ст. 115 КК України до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Захисник вважає, що на теперішній час відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 не має будь-яких намірів переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки раніше до неї не застосовувались запобіжні заходи, умови яких вона порушувала. Підозрювана після події особисто викликала швидку та поліцію. Також ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом з неповнолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та бабусею ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку. Також у ОСОБА_5 не має потреби впливати на свідків, оскільки вони не підтверджують її причетність до вчинення кримінального правопорушення. На думку захисника, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обгрунтуванням застосування тримання під вартою. На теперішній час вже сплинув місяць, як триває досудове розслідування, однак органом досудового розслідування не здобуто доказів винуватості ОСОБА_5 .
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав подане клопотання, просив врахувати наведені в ньому обставини, а також те, що в разі зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу ФОП ОСОБА_8 згоден прийняти її на роботу на посаду торгового представника.
Підозрювана ОСОБА_5 підтримала клопотання захисника, запевнила суд, що не має наміру переховуватися та впливати на свідків.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ризики, визначені пп. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.
До клопотання мають бути додані:
1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання;
2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання;
3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що Слідчим відділом Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003306 від 04.12.2020 за ч. 1 ст. 115 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 03 грудня 2020 року у вечірній час, більш точного часу під час проведеного досудового розслідування встановити не представилося можливим, ОСОБА_5 перебувала у приміщенні житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходилася її матір ОСОБА_9 .
Знаходячись у приміщенні вказаної квартири, між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 на ґрунті тривалих особистих неприязних стосунків виникла конфліктна ситуація, у ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_9 .
Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_9 , ОСОБА_5 схопила потерпілу за обличчя, при цьому закрила останній отвори рота та носа, перешкоджаючи вільному диханню, та утримувала ОСОБА_9 у такому положенні до моменту смерті останньої.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_9 померла на місці скоєння кримінального правопорушення та причиною її смерті стала механічна асфіксія в результаті закриття отворів носу та роту.
04.12.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, умисному вбивстві, тобто, умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
Слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва 05.12.2020 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.02.2021 включно.
Миколаївським апеляційним судом 28.12.2020 ухвала слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.12.2020 залишена без змін.
При цьому судами першої та апеляційної інстанції було враховано, що наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , це, зокрема, дані рапорту інспектора чергового ЧЧ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 від 04.12.2020 р., протоколу огляду місця події від 04.12.2020 р., протоколу огляду трупа від 04.12.2020р., довідки в.о. начальника Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_11 від 04.12.2020 за вих. № 2355, відповідно до якої смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 настала в результаті механічної асфіксії шляхом закриття отворів носу та роту, протоколів допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 від 04.12.2020р.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 могла вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Тому доводи сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України є безпідставними.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Слідчий суддя враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
П. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 05.12.2020 року слідчим суддею було враховано наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ст. 177 КПК України.
Так, злочин за ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
А за такого, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_5 у разі доведеності її вини, суд переконаний, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, існує і є обґрунтованим.
Крім того, підозрювана може незаконно впливати на свідків, оскільки ОСОБА_5 проживає разом зі своєю бабусею та сином, які є свідками у кримінальному провадженні, а також вона обізнана про місце проживання інших свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Досудове розслідування перебуває на начальному етапі. Отже, стороною обвинувачення доведено, що без встановлення відповідних обмежень, підозрювана ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до положень ст. 178 КПК України, було враховано встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання її винуватою їй загрожує покарання до 15 років позбавлення волі. Також слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_5 має постійно місце проживання, де мешкає з сином ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у 9 класі середньої школи, та бабусею, 1940 р.н.; не одружена, не працює, раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я.
Стороною захисту у поданому клопотанні про зміну запобіжного заходу та під час його розгляду судом не наведено та не підтверджено обставини, які свідчать про можливість зміни обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, та які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заході, але про які сторона захисту не знала та не могла знати. Посилання на можливість працевлаштування підозрюваної ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_8 не зменшують існуючи ризики і не є тією обставиною, яка є підставою для зміни запобіжного заходу. Дані щодо особи підозрюваної, в тому числі наявності у неї неповнолітнього сина та бабусі похилого віку, були враховані при застосуванні запобіжного заходу.
Таким чином, з огляду на наведені вище обставини кримінального провадження, клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 на нічний домашній арешт не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 201, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошений 21.01.2021.
Слідчий суддя ОСОБА_1