ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1557/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Справа № 953/3409/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України

УХВАЛА
14 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
підозрюваного - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, будь-яких клопотань чи заяв від нього не надходило. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, думки апелянтів, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали свою апеляційну скаргу і просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
23.07.2020 року захисник ОСОБА_7 звернувся в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру від 28.02.2020 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України від 28.02.2020 р., в якій посилався на необґрунтованість повідомленої підозри за ст. ч. 1 ст. 294 КК України у зв`язку з недостатністю доказів для такої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, так як об`єктивних доказів, які б давали можливість переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 організував масові заворушення, станом на дату повідомлення підозри не було. В повідомленні про підозру не зазначено конкретно кому саме спричинено тілесні ушкодження та здійснено опір. Відсутність таких осіб і на момент повідомлення про підозру й на теперішній час свідчить про відсутність підстав для повідомлення про підозру ОСОБА_6 . Посилання в повідомленні про підозру на те, що він здійснив опір є некоректним, незаконним та необґрунтованим. Жодних з зазначених в підозрі дій він не вчиняв, в гасіння пожежі не є протиправним та не охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 294 КК України. Незважаючи на нібито наявні достатні докази стосовно вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України станом на дату повідомлення про підозру, навіть за п`ять місяців сторона обвинувачення не здобула тих доказів його вини, які б дозволили закінчити досудове розслідування та направити кримінальне провадження до суду.
Колегія суддів з такими висновками слідчого судді погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.
Окрім того, під повідомленням про підозру також можна розуміти кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов`язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою в учиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення в письмовій формі й тягне за собою набуття особою, щодо якої воно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.
Згідно п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та повинно відповідати зазначеним в ній вимогам.
Обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують учинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів учинення особою кримінального правопорушення.
Вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про винуватість особи, котра притягується, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.
Вручається письмове повідомлення про підозру, відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
Частина 5 статті 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України від 28.02.2020 р. і повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України від 28.02.2020 р., відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Як вбачається із повідомлення про підозру від 28.02.2020 р., в ній вказані зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Процедура повідомлення ОСОБА_6 слідчим виконана відповідно до вимог чинного законодавства.
Посилання в апеляційній скарзі на невірну кваліфікацію дій підозрюваного, наявність або відсутність вини особи у інкримінованому їй злочині на даному етапі судом не вирішується. Вказані питання повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Відповідно до статті 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, а тому сукупність інших зібраних органом досудового розслідування доказів будуть перевірятися, оцінюватися в ході судового розгляду, не дає підстав для скасування підозри.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , як захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді