Дата документу 10.08.2020 Справа № 554/4899/20
Провадження № 1-кс/554/7798/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження в порядку ст.303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження в порядку ст.303 КПК України, в якій просив скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, від 30.04.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000181 від 13.02.2020 року.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, від 30.04.2020 року було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000181 від 13.02.2020 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі ч.1 ст.284 КПК України.
Постанову про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 вважає незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням матеріального та процесуального права. Дане кримінальне провадження було відкрито після винесення ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 30.10.2019 року, якою зобов`язано посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 10.05.2019 року. Проте, відомості не відповідають змісту його заяви. Крім того, заявника жодного разу у даному кримінальному провадженні не було допитано, жодних процесуальних чи слідчих (розшукових) дій не проведено. Не вжито необхідних заходів для притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб військової прокуратури Південного регіону України, які привласнили речовий доказ автомобіль.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав скаргу, просив вимоги задовольнити повністю. Вказав, що він писав у заяві про порушення права на захист. В кримінальному провадженні за його обвинуваченням у нього були захисники по призначенню, але не було його захисника по договору. Його захисник теж в СІЗО утримувався, але він хотів щоб саме той його захищав. Зазначена кримінальна справа на теперішній час розглядається судом на стадії дослідження письмових доказів.

Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 в письмовому зверненні до суду просив розгляд скарги проводити у його відсутність, відмовити в задоволенні вимог. Вказав, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №000181 було розпочато на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 30.10.2019 року щодо можливих неправомірних дій заступника начальника відділу військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_5 при зміні раніше повідомленої підозри без присутності адвоката за договором. За фактом внесення недостовірних відомостей до постанови про визнання речовим доказом автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 від 16.04.2018 року, на які вказує заявник ОСОБА_3 , відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000645. Про вказаний факт ОСОБА_3 вже повідомлявся письмово.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а слідчий суддя обмежений щодо строку розгляду скарги, на підставі чого суд розглядає скаргу за їх відсутності.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали наданого слідчим кримінального провадження, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.
Статтею ст. 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Згідно статті 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а, також, на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Судовим розглядом встановлено, що у провадженні слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебували матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000181 від 13.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України.
Постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 від 30.04.2020 року закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000181 від 13.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Згідно постанови слідчого та матеріалів кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що військовою прокуратурою Південного регіону України здійснювалось процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000319 від 10.10.2017 року за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст.369 КК України. Прокурором ОСОБА_5 в ході проведення досудового розслідування було прийнято рішення про залучення підозрюваному захисника за призначенням. ОСОБА_3 02.07.2018 року звернувся до військової прокуратури Південного регіону України із заявою про залучення в якості його захисника адвоката ОСОБА_7 . Згідно інформації з Єдиного реєстру адвокатів України, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_7 видавалося 29.03.2011 року, а з наданої ОСОБА_3 копії ордеру вбачалось, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_7 видано 29.03.2018 року , що викликає сумнів в його достовірності.
З листа Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 15 ч.2-115 ч.2 п.п.3,6,9; 146 ч.3, 187 ч.4, 262 ч.3, 263 ч.1, 289 ч.3,28 ч.2 345 ч.1, 348, 28 ч.2 -357 ч.3 КК України. Будь-яких дозволів на побачення ОСОБА_7 з ОСОБА_3 не надавалося, а також судом відмовлено в наданні дозволу на доставлення ОСОБА_7 для участі в якості захисника ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000319.
У постанові прокурора ОСОБА_5 про відмову у залученні захисника підозрюваного та залучення захисника для здійснення захисту за призначенням від 20.08.2018 року прокурором наведено аргументи та підстави, за яких виникла об`єктивна необхідність у її винесенні та залученні захисника для здійснення захисту за призначенням.
Крім того, у постанові про закриття кримінального провадження №0000181 слідчий зазначив, що питання можливого встановлення факту визнання доказів недопустимими буде вирішуватись під час судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 та не може бути предметом досудового розслідування.
Суд вважає, що слідчим під час ухвалення постанови про закриття кримінального провадження №0000181 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України, було належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на перевірку обставин справи та встановлення можливої причетності прокурора до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України, надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам та об`єктивно зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України.
Як встановлено слідчим, за результатами досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.374 КК України.
Згідно матеріалів справи, фактично доводи заявника зводяться до непогодження із досудовим розслідуванням кримінального провадження відносно нього, яке на даний час перебуває на розгляді в суді, що не може слугувати підставами для кримінальної відповідальності прокурора, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України.

Оцінивши обставини справи, суд вважає, що постанова слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 від 30.04.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000181 від 13.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, є законною та обґрунтованою, такою, що винесена на підставі всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а тому підстави для її скасування відсутні.
Суд вважає, що посилання ОСОБА_3 на те, що постанова слідчого є очевидно неправомірною і підлягає обов`язковому скасуванню, спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Слід також зазначити, що оцінку належності, допустимості та достовірності всіх доказів згаданої кримінальної справи буде надано судом у встановленому законом порядку.

Отже, суд вважає, що слідчим під час ухвалення постанови про закриття кримінального провадження по кримінальному провадженню за №0000181 від 13.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України, було належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на перевірку обставин справи та встановлення можливої причетності заступника начальника відділу військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України. Надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам та об`єктивно зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доводи скарги про те, що постанова є незаконна, фактично зводяться до загальних формулювань та не містять обґрунтування, яким чином проведення подальших (і яких) слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.374 КК України. А відтак, такі посилання на незаконність досудового розслідування, юридично неспроможні.
У відповідності до досліджених матеріалів кримінального провадження, встановлено, що перевірка по даному факту проводилась в повному обсязі, з виконанням усіх необхідних перевірочних дій та було прийнято рішення про закриття кримінального провадження.
Тому, суд вважає, що усі засоби для встановлення спірних обставин було досудовим слідством повністю використано. Висновки слідчого про необхідність закриття даного кримінального провадження умотивовані на основі аналізу зібраних по справі матеріалів і доказів.
Слід також зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява №37437/97).
При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "ОСОБА_7 проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Суд приходить до висновку, що слідчим однозначно доведено правові підстави для ухвалення оскаржуваного рішення, воно є обґрунтованим відповідними доказами, засоби доказування, що передбачені законом для встановлення спірних фактичних обставин, досудовим слідством вичерпані.
Керуючись ст. ст. 303,284 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 від 30.04.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000181 від 13.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1