Справа № 340/132/19
Провадження № 11-кп/4808/132/20
Категорія ст.125 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з р озгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_10 на вирок Косівського районного суду Івано Франківської області від 26 грудня 2019 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 125 ч.1 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, не працюючої, раніше не судимої,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 та її законний представник ОСОБА_10 вважають, що вирок Косівського районного суду від 26.12.2019 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн, є занадто м`яким і явно несправедливим та ухваленим без врахування всіх обставин справи. Зазначають, що визнання судом першої інстанції пом`якшуючої обставини, як щире каяття є безпідставним, оскільки обвинувачена навіть не вибачилася за вчинене та не відшкодувала завдані збитки.

Крім цього вказують, що суд першої інстанції незаконно частково задовольнив їх цивільні позови, оскільки ними було повністю доведено належними доказами завдану їм матеріальну та моральну шкоду.

Просить вирок Косівського районного суду від 26.12.2019 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити суворіше покарання та повністю задовольнити цивільний позов у кримінальному провадженні, стягнувши із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду 30 738 грн.98 коп. та на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у сумі 20 000 гривень.

Вироком Косівського районного суду від 26.12.2019 року, ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 -7 239 грн. матеріальної шкоди та на користь ОСОБА_9 - 1 000 грн. моральної шкоди.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 та неповнолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходились 14.02.2019 біля 21:30 год. в приміщені кафе-магазину під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » розміщеного в с. Довгопілля Верховинського району Івано-Франківської області. ОСОБА_12 маючи раніше виникле неприязне ставлення до неповнолітньої ОСОБА_9 на ґрунті ревнощів, підійшла до останньої та вступила в словесну сварку.

В ході даного конфлікту ОСОБА_8 , діючи умисно й усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, завдала неповнолітній ОСОБА_9 удару кулаком руки в область обличчя.

Внаслідок вчинення ОСОБА_8 , вищевказаних протиправних дій неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 , було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: перелому першого зуба на верхній щелепі справа, крововиливу верхньої губи, які відповідно до висновку проведеної судово-медичної експертизи за №43 від 02.03.2019р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В порядку ст. 345 КПК України головуючим суддею було з`ясовано чи вручена обвинуваченій ОСОБА_8 пам`ятка про її права і обов`язки, чи зрозуміло їй їх зміст, та чи є необхідність у їх роз`ясненні.

Під час апеляційного розгляду:

- потерпіла ОСОБА_9 та її законний представник ОСОБА_10 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати;

- обвинувачена ОСОБА_8 заперечила з приводу поданої апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_10 , просила залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_10 , вважає її необгрунтованою та безпідставною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід змінити в частині цивільного позову, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і його висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, ґрунтується на зібраних і досліджених належних і допустимих доказах, яким дано обґрунтовану правову оцінку.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої, на кваліфікацію її дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відповідно до характеристики виданої Конятинською сільською радою від 06.03.2018 року № 508 ОСОБА_8 по місцю проживання характеризується позитивно, проживає у важких матеріальних умов, на утриманні знаходиться неповнолітня дитина, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті не перебувала.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України.

Отже, доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_10 з приводу невідповідності призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченої в наслідок м`якості спростовуються висновками наведеними у вироку суду першої інстанції.

Однак, колегія суддів вважає, що посилання потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_10 на те, що суд першої інстанції задовольняючи частково цивільний позов належним чином не врахував те, що на момент розгляду справи обвинуваченою ОСОБА_8 не відшкодовано жодної гривні, її поведінку до та після вчинення злочину є підставними, оскільки наведені мотиви у вироку суду з приводу задоволення цивільного позову в частині відшкодування потерпілій ОСОБА_9 моральної шкоди, є не достатньо мотивованими.

Судом вирішено цивільний позов виходячи з вимог ст.127 п.2 КПК України згідно якого шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 23,1167 ЦК України.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з вироку (а.с. 97-99), задовольняючи частково цивільний позов законного представника ОСОБА_10 , суд першої інстанції керувався засадами розумності, виваженості та справедливості, врахувавши майновий стан обвинуваченої ОСОБА_8 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно задовольнив частково цивільний позов законного представника на суму 7239,08 гривень матеріальної шкоди, що підтверджується квитанціями про надання стоматологічних послуг та на придбання ліків згідно щоденника лікаря, бо надані квитанції на суму 23500 грн. не можуть бути взяті до уваги, оскільки у них відсутнє прізвище платника та назва послуги за яку такі кошти сплачувалися, а у щоденнику лікаря немає жодної прив`язки до вказаних квитанції.

Слід звернути увагу на те, що дані обставини потерпілою ОСОБА_9 та її законним представником ОСОБА_10 під час апеляційного розгляду спростовані не були, та в судовому засіданні не долучено жодних підтверджуючих документів, які б вказували на те, що потерпілою було сплачено кошти в сумі 23500 гривень за надані стоматологічні послуги.

Однак, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 в сумі 1000 гривень є необґрунтованим, а тому врахувавши обставини кримінального провадження, поведінку обвинуваченої до та після вчинення злочину, її майновий стан, апеляційний суд приходить до висновку, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 слід збільшити до 10 000 гривень.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_10 слід задовольнити частково, а вирок Косівського районного суду Івано Франківської області від 26 грудня 2019 року - змінити в частині цивільного позову.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Косівського районного суду Івано Франківської області від 26 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України змінити в частині цивільного позову.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5