Провадження №1-кс/523/3646/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання встановлено, що слідчим відділом Суворовського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження за № 0004115 від 27.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 в невстановлений в ході досудового розслідування час, знаходячись в невстановленому в ході досудового розслідування місці, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» умисно незаконно придбав особливо наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - псилоцин та залишив їх зберігати при собі. Після чого ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переніс зазначені пакети до квартири АДРЕСА_2 , тобто по місцю свого проживання, де продовжив незаконно зберігати особливо наркотичний засіб обіг якого заборонено - канабіс та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - псилоцин, з метою подальшого їх збуту.
Далі, 20.06.2018 о 16 годин 21 хвилин по 17 годин 17 хвилин в ході проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками поліції виявлено та вилучено: 15 полімерних пакетиків із речовиною рослинного походження; електронні ваги; полімерну пляшку із залишками речовини рослинного походження; упаковку із полімерними пакетами «zip-lock»; рекламну брошуру із рукописними записами; полімерний пакет із двома паперовими згортками із речовиною рослинного походження; скляну трубку із залишками речовини; паперовий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження; піпетку зеленого кольору із залишками речовини.
Виявлена та вилучена у ОСОБА_6 речовина рослинного походження сіро-коричневого кольору загальною масою 5,981г у двох паперових згортках, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - псилоцин. Виявлена та вилучена у ОСОБА_6 речовиною рослинного походження є особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс загальною масою у висушеному стані 29,109г.
Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів»: «...про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо». Таким чином, про умисел ОСОБА_6 на збут наркотичних засобів та психотропних речовин свідчать такі обставини, як, зокрема, спосіб упакування та розфасування.
Слідча звернулась до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором прокуратури району, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

Прокурор підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими.

Захисник адвокат ОСОБА_7 заперечував проти клопотання слідчого, та просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_6 під час розгляду клопотання підтримав думку свого адвоката.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України підтверджуються наступними доказами: протоколом обшуку від 20.07.2018 року з додатком, висновком експерта №1361-Х від 03.08.2018, протоколом огляду речових доказів, речовими доказами: речовина рослинного походження сіро-коричневого кольору загальною масою 5,981г у двох паперових згортках (містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено псилоцин), речовина рослинного походження (являється особливо небезпечним наркотичний засобом, обіг якого заборонено - канабісом загальною масою у висушеному стані 29,109г.) та ін. доказами в їх сукупності.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 є можливість переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, переховувався від органів досудового розслідування, неодружений, на утриманні дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб будь - яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до вимог ст. 177 та ст. 181 КПК України домашній арешт є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не виконає покладенні на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим, також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відносяться до категорії тяжких, наявність міцних соціальних зв`язків.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд приходить до висновку, що ризики щодо того, що підозрюваний ОСОБА_6 буде переховуватись не підтверджується, оскільки він має постійне місце проживання та реєстрації. Крім того, ризик тиску на свідків, також не підтверджено, на підставі того, що за тривалий час ОСОБА_6 жодним чином не спілкувався та не здійснював на них тиск.

Разом із тим, ст. 8 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст. 5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст. 5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).

В пункті 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.

Опріч викладене, за п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», існує презумпція на користь звільнення з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно ж до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року), при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.

Так, прокурором під час розгляду клопотання не надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а підстави викладені вище, для застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 не є вагомим аргументом для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя обґрунтовано вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню та до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосовано запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України.
На підставі вимог ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного носія контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

1)заборонити ОСОБА_6 , цілодобово залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

2)прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, або суду;

3)заборонити ОСОБА_6 будь-яким способомспілкуватися зі свідками по цьому кримінальному провадженню.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 2 (два) місяці.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію 24.11.2020 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1