В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного в суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004592 від 01 серпня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з початковою загальною середньою освітою, студента 1-го курсу Вищого професійного училища № 27 м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в повній родині, раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2020 року близько 16 години 30 хвилин неповнолітні ОСОБА_3 прийшов на футбольне полі поблизу школи № НОМЕР_1 , розташованої за адресою: м. Київ, пр-т Ю. Гагаріна, 11, де помітив раніше незнайомих неповнолітніх ОСОБА_5 та його товаришів, які грали на стадіоні у футбол.

ОСОБА_3 побачив, що на турніку без догляду висить нагрудна сумка чорного кольору. Він зрозумівши, що в ній можуть знаходитись речі, які мають матеріальну цінність, і у неповнолітнього ОСОБА_3 виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаної сумки з речами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, неповнолітні ОСОБА_3 , підійшов до спортивного майданчику та взяв з турніка нагрудну сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Redmi Note 9S» темно-синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , вартістю 5999 гривень, який належить неповнолітньому ОСОБА_5 , та почав перелазити паркан стадіону, з метою залишення місця вчинення кримінального правопорушення. Однак, в цей момент його дій помітив потерпілий ОСОБА_5 , який перебував безпосередньо на стадіоні та почав наздоганяти неповнолітнього ОСОБА_3 .

Останній, маючи при собі майно потерпілого ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії злочинні дії викрити потерпілим, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на загальну суму 5999 гривень.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, а саме: дату, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення. 31 липня 2020 року близько 16 години 30 хвилин він перебував на футбольному полі поблизу школи № 176, за адресою: м. Київ, пр-т Ю. Гагаріна, 11. Незнайомі неповнолітні хлопці грали на стадіоні у футбол. На турніку він побачив нагрудну сумка чорного кольору. Він вирішив забрати сумку, розуміючи, що у ній можуть бути цінні речі. Коли він забрав сумку та почав втікати, то потерпілий це побачив та почав бігти за ним, однак йому вдалось втекти від потерпілого. Потім він перевірив зміст сумки і побачив там мобільний телефон, який вирішив продати. Він попросив свого товариша, не повідомляючи, що мобільний телефон крадений, допомогти його продати. Вони виручили 3000 гривень. Він собі забрав 1500 гривень, які витратив на власні потреби. Він усвідомлює, що вчинив злочин, зробив для себе висновки, йому дуже соромно, більше ніколи не буде вчиняти злочинів. Його мама повністю відшкодувала потерпілому суму завданого матеріального збитку.
Дані обвинуваченими ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.186 КК України, повністю підтверджуються їх показаннями та щирим каяттям.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 , досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Так, неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 31 липня 2020 року близько 16 години 30 хвилин він перебував на футбольному полі поблизу школи № 176, що за адресою: м. Київ, пр-т Ю. Гагаріна, 11. У нього була перерва та вони з друзями грали у футбол. Під час гри він побачив, що обвинувачений взяв його сумку та почав тікати. Він намагався наздогнати його, але той втік. Йому відшкодовано матеріальну шкоду та він не має претензій до обвинуваченого.
Як вбачається з даних, що містяться у висновку досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого, наданих начальником сектору ювенальної пробації м.Києва: «Проаналізувавши наявну інформацію про обвинуваченого, історію правопорушень, характер правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, рівень ризику вчинення в майбутньому кримінального правопорушення, визначений як низький. Між членами родини довірливі та дружні відносини, допомагають та прислуховуються один до одного, ставляться з повагою, конфлікти відсутні. Зі слів матері, вона раніше занадто контролювала сина (постійно перебувала у школі, телефонувала викладачам). Зараз намагається контролювати помірно, проводить виховні бесіди, підтримує його бажання займатися спортом. У характеристиці з навчального закладу зазначено, що мати та її цивільний цікавляться навчанням неповнолітнього, в сім`ї відповідально ставляться до виховання сина. Виявлено такі особисті якості обвинуваченого, як врівноваженість, ввічливість, відповідальність, доброзичливість, акуратність, відповідальність, працелюбність, з повагою ставиться до вихователів, старших за себе та жінок. Вірогідність агресії дужа низка. Самооцінка низка. Рекомендовано проводити роботу спрямовану на розвиток навичок оцінки ситуації та прогнозування наслідків своїх дій, підтримки у набутті навичок контролю над емоціями.

Крім того, винність ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин будучи неповнолітнім, навчається, за місцем навчання характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, активно сприяв в розкритті злочину, представник потерпілого не має до нього претензій матеріального характеру, від його дій не настало тяжких наслідків, висновки досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого, надані начальником сектору ювенальної пробації м.Києва
Обставиною, яка, відповідно до вимог ст.66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину; вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Обставин, які, відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 497 КПК України, якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив нетяжкий злочин або злочин середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Крім цього, системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (частини 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК), «звільнення від відбування покарання» (статті 75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу, слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Тобто, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до вимог ч. 2 ст. 373 КПК, суд постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), відповідно до вимог ст. 105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

З урахуванням вищевикладеного та ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, обставин справи, наведених позитивних даних про особу неповнолітнього ОСОБА_3 який вчинив нетяжкий злочин, відношення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття, позицію прокурора у судових дебатах, відсутність завданої шкоди, оскільки потерпілому повністю відшкодовано матеріальні збитки, враховуючи положення кримінального кодексу, якими встановлено особливості відповідальності неповнолітніх та покарання неповнолітніх, суд приходить до висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, та про можливість звільнення неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст. 105 КК України.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд з урахуванням вищезазначених позитивних даних про особу ОСОБА_3 вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру, відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст.105 КК України у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері, що є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі наведеного та, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 105 КК України від покарання, застосувавши до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 3 ч. 2 ст.105 КК України у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки Вінницької області, громадянці України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 . строком на 2 роки.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , його законному представнику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1