Провадження №11-кп/801/180/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.09.2018 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, громадянин України, працюючий на будівництві без офіційного оформлення трудових відносин, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 01.06.2012 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 27.03.2014 звільнений умовно-достроково від відбування покарання з невідбутим строком на 7 місяців 12 днів,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з призначенням йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням 2 роки іспитового строку та відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1ст. 76 КК України на нього покладені обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнуто з обвинуваченого на користь держави Україна 143,00 гривень судових витрат у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження за висновок судово-товарознавчої експертизи № 2323/18-21 від 20.04.2018 та вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, маючи незняту та непогашену судимість, 17.03.2018 року приблизно о 10:50 годині, перебуваючи на законних підставах в приміщенні кондитерського цеху «Наша Родзинка», що розташований на другому поверсі будівлі за адресою: м. Вінниця, Хмельницьке Шосе, 107 а, зайшов в кімнату для прийому їжі персоналу, вхідні двері якої були не замкнені, де умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав перфоратор торгової марки «Stanley» моделі «STHR263K», вартістю 2150,61 гривень, належний ОСОБА_10 , який лежав на підлозі у вказаному приміщенні та заховав його під свою куртку, після цього із викраденим перфоратором вийшов з приміщення кондитерського цеху та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 2150,61 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості та постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Прокурор вважає, що при призначенні покарання судом не в повному обсязі враховано особу винного, який повторно вчинив умисний корисливий злочин, маючи незняту та непогашену судимість, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та неможливість виправлення і перевиховання без призначення більш суворого покарання.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційних вимог прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно, - є вірною.
Так, згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався і, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, навів переконливі доводи на підтвердження прийнятого рішення про можливість його виправлення без відбування покарання.
Апеляційний суд, перевіривши доводи зазначеної апеляційної скарги прокурора, дійшов висновку про її безпідставність.
Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання врахував тяжкість вчиненого останнім кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, а саме те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, відшкодував заподіяну шкоду шляхом повернення майна, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Суд першої інстанції зазначив у вироку як саме враховані ним обставини впливають на недоцільність відбування обвинуваченим покарання та які дані про особу засудженого дають підстави для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області 24.09.2018 року за кримінальне правопорушення, яке було вчинене у 2018 році. При цьому ОСОБА_7 протягом цього періоду(2018-2020роки) в п`янстві, хуліганстві, крадіжках не був помічений, більше того в ході апеляційного перегляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 надав пояснення, за якими він став на шлях виправлення, має роботу, заробляє собі на життя, не займається протиправною діяльністю, має на утриманні дружину, яка на теперішній час вагітна.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України слід вважати шансом, наданим судом обвинуваченому, довести своє виправлення, а тому позбавляти його волі підстав немає.
З урахуванням зазначеного доводи у апеляційній скарзі щодо м`якості призначеного засудженому покарання є необґрунтованими.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 404, 407 КПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.09.2018 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4