ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2784/20 Справа № 212/8555/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001742 від 06 серпня 2019 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Встречний, Магаданської області, Росії, громадянки України, мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді 100 годин громадських робіт.
ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за таких обставин.
03.08.2019, близько о 12.00 годин, ОСОБА_7 знаходилась неподалік під`їзду №1 біля будинку № 12 вул. Конституційна в Покровському районі м. Кривого Рогу, де в цей час також перебувала ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою в неї відбувалась сварка з приводу побутових причин.
В ході сварки між жінками у ОСОБА_7 раптово виникла особиста неприязнь до ОСОБА_9 та умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи з метою спричинення ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, з мотивів раптово виниклої неприязні до неї, знаходячись неподалік під`їзду №1 біля будинку № 12 по вул. Конституційна в Покровському районі м. Кривого Рогу, 03.08.2019, близько о 12.05 годин, умисно завдала потерпілій ОСОБА_9 яка чинила супротив, та перебувала звернутою до нею обличчям, в положенні стоячи, не менш двох ударів пальцями рук, чим спричинила тілесні ушкодження.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох саден обличчя, одного садна 1го пальця правої кісті, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати та ухвалити виправдувальний у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат вказує на відсутність доказів вини його підзахисної. Захисник зазначає, що сварка між обвинуваченою та потерпілою сталась з ініціативи доньок останньої, які і викликали ОСОБА_7 на розмову. Захисник зазначає, що суд не надав оцінки тим обставинам, а також доказам на їх підтвердження, що після виходу з квартири потерпіла ОСОБА_9 разом зі своїми доньками повалили обвинувачену на землю та почали душити, а після того як бійку зупинив брат обвинуваченої, потерпіла разом з доньками повалили її на капот автомобіля та продовжили насильницькі дії. На переконання адвоката, суд необґрунтовано надав перевагу показанням свідків обвинувачення та не звернув увагу на те, що жоден з них не засвідчив місце, час, характер і механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Захисник вважає, що матеріали провадженні не містять доказів на підтвердження обставин, зазначених в обвинувальному акті. При цьому, захисник звертає увагу на те, що обвинуваченій інкриміновано завдання тілесних ушкоджень в положенні стоячи, в той час як показання свідків вказують на те, що обвинувачена перебувала на землі та на капоті автомобіля.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченої та її захисника, які апеляційну скаргу сторони захисту підтримали, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вирок, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, колегією суддів не встановлено.

Так, винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями:
- обвинуваченої ОСОБА_7 , яка хоча і не визнала своєї вини, проте обставину наявності конфлікту з потерпілою ОСОБА_9 та сварки 03 серпня 2019 року, при які були присутні її брат та доньки потерпілої, не заперечувала;
- потерпілої ОСОБА_9 , яка підтвердила наявність конфлікту з обвинуваченою, а також вказала на те, що 03 серпня 2019 року між нею та обвинуваченою відбулась сварка за участю її доньок та брата обвинуваченої та обопільна бійка з обвинуваченою, під час якої остання зірвала з неї окуляри, внаслідок чого їй було завдано тілесні ушкодження;
- свідка ОСОБА_10 брата обвинуваченої, який суду пояснив, що 03 серпня 2019 року розбороняв свою сестру з потерпілою та доньками останньої, в яких виникла сварка, а в подальшому й бійка, під час якої били його сестру;
- свідка ОСОБА_11 доньки потерпілої, яка засвідчила, що 03 серпня 2019 року у неї, її сестри та матері відбулась сварка та обопільна бійка з обвинуваченою;
- свідка ОСОБА_12 , яка вказала на те, що 03 серпня 2019 року до квартири обвинуваченої постукалась ОСОБА_11 зі скандалом, а після того як обвинувачена вийшла на вулицю, між нею, потерпілою, її доньками та чоловіком однієї з доньок виникла бійка, під час якої били обвинувачену;
- свідка ОСОБА_13 доньки потерпілої, яка засвідчила, що 03 серпня 2019 року у неї, її сестри та матері відбулась сварка та обопільна бійка з обвинуваченою, під час якої обвинувачена забрала у ОСОБА_9 окуляри.

Окрім того, винуватість обвинуваченої підтверджується й іншими наявними у матеріалах провадження письмовими доказами, а саме:

- висновком судово-медичного експерта № 1154 від 05.08.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох саден обличчя, одного садна 1го пальця правої кісті, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1445 від 24.09.2019 року за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
- висновком експерта № 1445 від 24.09.2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено 4 садна обличчя і в області 1-го пальця правої кісті. Ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету за механізмом тертя-ковзання. Визначити індивідуальні властивості травмуючого предмету в конкретному випадку не представляється можливим із-за відсутності судово-медичних даних. Не виключена можливість виникнення тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного зросту в задне-передньому напрямку з послідуючим ударом об травмуючий предмет. За своїм характером тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. П.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. Враховуючи анатомічну локалізацію тілесних ушкоджень у потерпілої можливо свідчити, що в момент спричинення тілесних ушкоджень вона була звернена обличчям в бік напрямку дії травмуючого предмету. Час виникнення ушкоджень може відповідати 03.08.2019 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.09.2019 року та фото таблицею до нього, під час проведення якого потерпіла ОСОБА_9 на місці розповіла та показала яким чином ОСОБА_7 03.08.2019 року під час конфлікту руками спричинила їй тілесні ушкодження.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.09.2019 року року та фото таблицею до нього, під час проведення якого свідок ОСОБА_14 місці розповіла та показала яким чином ОСОБА_7 03.08.2019 року під час конфлікту руками спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження.

Надаючи оцінку цим доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведеності вини обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Поряд із цим, доводи сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченої складу цього злочину, колегія суддів розцінює як безпідставні.
Так, посилаючись як на підставу для скасування вироку, захисник вказує на те, що суд не надав оцінки поясненням свідків, які засвідчили, що бійка була обопільною.
Між тим, визнати наведені доводи такими, що спростовують висновки суду, колегія суддів не може.
Матеріалами справи об`єктивно підтверджується, що між потерпілою та обвинуваченою дійсно мала місце сварка та обопільна бійка.
Водночас, з огляду на те, що наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, завданих під час цієї бійки, не зафіксовано, вести мову про самооборону неможливо. В такому разі, суд має оцінювати як кримінально карані виключно дії обвинуваченої.
Виходячи з досліджених судом першої інстанції доказів, тілесні ушкодження були завдані потерпілій коли обвинувачена зривала з неї окуляри. Наведені обставини узгоджуються з наявними у матеріалах провадження висновками експертиз, протоколами слідчих експериментів та ним не суперечать.
Посилання захисника на те, що механізм завдання тілесних ушкоджень не відповідає наданим учасниками провадження поясненням, не заслуговують на увагу, оскільки на цей механізм вказала потерпіла, а він не суперечить обставинам провадження та дослідженим судом доказам.
З огляду на вказані обставин визнати обґрунтованими доводи захисника колегія суддів не може та приходить до висновку, що його апеляційна скарга з наведених ним мотивів задоволенню не підлягає.

Разом із цим, погодившись з висновками суду в частині доведення винуватості ОСОБА_7 , колегія суддів, вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги.
Так, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного ним покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченої ОСОБА_7 , в межах наданих суду апеляційної інстанції повноважень, колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченій ОСОБА_7 призначено без урахування вищезазначених вимог.
Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відноситься до категорії не тяжких, а також особу обвинуваченої, яка на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має двох малолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем мешкання характеризується задовільно, офіційно не працевлаштована, раніше не судима, інвалідності не має.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав знаходження на утриманні двох малолітніх дітей.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено не було.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав для сумнівів у достовірності встановлених судом відомостей. Водночас, оцінюючи їх у своїй сукупності, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у вигляді громадських робіт.
Відтак, на переконання колегії суддів, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачена має двох малолітніх дітей, 9 та 2 років, які на час виконання громадських робіт будуть залишені без нагляду матері, що суперечитиме їх інтересам.
За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе призначити обвинуваченій менш суворе покарання у виді штрафу, у мінімальному розмірі, встановленому ст. 53 КК України, що відповідатиме тяжкості вчиненого нею злочину, її особі та за своїм видом та розміром буде справедливим.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України,
колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу, розміром 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4