Справа № 1-кп/593/193/2020
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2020 р.

Бережанський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника (адвоката): ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Бережани Тернопільської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на домашній арешт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000054 від 25 травня 2020 року про обвинувачення за ч.1 ст. 121 КК України ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В :

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопоче перед судом про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначив, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому за ч.1 ст. 121 КК України є тяжким, вчинене із застосуванням насильства, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. А тому, зважаючи на тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, вважає, що перебуваючи на волі, з метою уникнення відбування вказаного покарання, той може навмисно переховуватися від суду. В обґрунтування цього ризику також вказав, що після вчинення злочину, обвинувачений одразу втік з місця події; також прокурор вказав на відсутність будь-яких соціальних зв`язків обвинуваченого у суспільстві, - не одружений, не працює, на утриманні осіб похилого віку та малолітніх немає. Також прокурор зазначив про існування ризику, що перебуваючи на волі обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. В обґрунтування цього ризику державний обвинувач послався на те, що свідки у суді не допитувалися, обвинувачений безпосередньо знайомий із свідками й потерпілими, а тому може впливати на них, чинити відповідний тиск, шляхом погрози схиляти таких осіб до дачі неправдивих показів на його користь, або до відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. А тому вважає, що і на даний час продовжують існувати обставини, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого та підтверджують наявність ризиків, які існували під час обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу та були враховані судом і при продовженні обвинуваченому строку тримання під вартою.

Щодо клопотання захисника про зміну обвинуваченому обраного запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт заперечив, вважає його необґрунтованим й безпідставним.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у задоволенні клопотання прокурора просить відмовити, при цьому фактично послався на те, що прокурор не довів у судовому засіданні реальних або можливих намірів ухилення ОСОБА_4 від суду або реальних намірів вдатися до таких дій; вважає, що стороною обвинувачення не надано достатнього обґрунтування наявності ризиків ухилення обвинуваченого від суду чи незаконного впливу його підзахисного на свідків й потерпілих, з посиланням на конкретні докази його реального існування.

Також, адвокатом, одночасно із запереченнями проти клопотання прокурора, заявлено усне клопотання про зміну обраного його підзахисному запобіжного заходу на домашній арешт. Повідомив суд, що його підзахисний повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України й бажає добровільно відшкодувати шкоду, яку зазнали потерпілі внаслідок цього злочину. Задля такого відшкодування і ймовірного укладення угоди щодо міри покарання, обвинувачений має перебувати на волі, під домашнім арештом. Також просить суд врахувати, що обвинувачений до затримання проживав разом із своїм батьком, який є інвалідом 3 групи та учасником бойових дій і перебував на утриманні обвинуваченого. Поряд з цим, захисник визнав, що вказані ним обставини й обґрунтування наявності заявлених прокурором ризиків, були предметом розгляду суду, як при обранні його підзахисному існуючого запобіжного заходу, так і при його подальшому неодноразовому продовженні й при перегляді в апеляційній інстанції; інші обставини, які не були досліджені у суді при вирішення питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому, на даний час не існують.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні з клопотанням прокурора не згідний, а клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, підтримав й просить задовольнити, пояснень з цього приводу суду не надав.

Решта учасників процесу потерпілі і їх представники у підготовче судове засіданні з`явилися, у суду відсутні відомості про їх належне повідомлення й жодних заяв від вказаних осіб щодо розгляду цього кримінального провадження до суду не надійшло. Суд вважає за можливе розглянути й вирішити клопотання прокурора та захисника за відсутністю вказаних осіб, оскільки це не вплине й не порушить їх охоронюваних законом права, свободи й інтереси.

Заслухавши клопотання прокурора про продовження вжитого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, розглянувши клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , яке підтримав обвинувачений ОСОБА_4 про заміну існуючого запобіжного заходу на домашній арешт, суд дійшов до такого висновку.

Згідно положень ч. З ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У зв`язку зі спливом строку з дня продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання його під вартою.

Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 обраний йому запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін та продовжено до 04 грудня 2020 року (включно).

Як вбачається з обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, яке є тяжким, насильницьким й умисним, за вчинення якого передбачено покарання від 05 до 08 років позбавлення волі без альтернативної міри покарання.

Як слідує з обвинувального акту, а також із повідомлених суду учасниками процесу (як стороною обвинувачення (прокурором) так і стороною захисту обвинуваченим ОСОБА_4 ) у підготовчому судовому засіданні відомостей, які стосуються особи обвинуваченого, достовірність яких не заперечена учасниками процесу, останній на час складання обвинувального акту і на даний час не мав і не має постійного джерела заробітку та доходу, постійно не працював; не одружений, проживав разом із батьком, який є інвалідом 3 групи, однак, оскільки доказів утримання батька у судовому засіданні не надано, суд констатує, що утриманців обвинувачений не має; також не має у володінні ні рухомого, ні нерухомого майна, важкими хронічними захворюваннями не страждає, не судимий, інших кримінальних проваджень щодо нього немає і запобіжні заходи у кримінальному провадженні раніше до нього не застосовувалися.

Як вважає суд, такі встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про відсутність у обвинуваченого стійких позитивних соціальних зв`язків в суспільстві. А тому, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, суд розцінює такі обставини, як такі що свідчать про наявність ризику ухилення обвинуваченого (переховування) від суду у випадку застосування до нього іншого, більш м`якого, не пов`язаного із утриманням під вартою, запобіжного заходу.

Інші, вказані прокурором у його клопотанні ризики вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому не можуть вважатися обґрунтованими.

У контексті вказаних вище заперечень сторони захисту та клопотання про зміну запобіжного заходу, суд констатує, що будь-яких нових, раніше не повідомлених суду відомостей, які б підтверджували позитивну поведінку обвинуваченого і його міцні соціальні зв`язки, стороною захисту суду не повідомлено.

Таким чином, жодних нових обставин, або таких, які не були предметом судового розгляду при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи при його продовженні, які б могли слугувати підставою для зміни обвинуваченому вже вжитого щодо нього запобіжного заходу на більш м`який - домашній арешт, сторона захисту суду не надала й не повідомила про їх існування.

Отже, вищенаведені встановлені судом у судовому засіданні обставини є достатніми підставами вважати про продовження існування обґрунтованих ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а тому більш м`який запобіжний захід аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання таких ризиків.

Із зазначених підстав клопотання прокурора слід задовольнити, а клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , підтримане його підзахисним - обвинуваченим ОСОБА_4 , - до задоволення не підлягає з підстав необґрунтованості.

Зважаючи на такі обставини, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 2 місяців - з 02 грудня 2020 року по 29 січня 2021 року (включно).

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 177, 197, 183, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін та вважати його продовженим з 02 грудня 2020 року до 29 січня 2021 року (включно).

Дана ухвала підлягає виконанню з моменту її проголошення та діє стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до 29 січня 2021 року (включно).

Копію даної ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_4 , захиснику (адвокату) ОСОБА_5 та надіслати начальнику Чортківського СІЗО №-26 за місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_4 для виконання.

Згідно положень частини другої статті 392 КПК України окреме апеляційне оскарження цієї ухвали суду, як постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по справі, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України», зважаючи на Рішення Конституційного Суду України у справі №3-208/2018(2402/18) від 13.06.2019 року, учасники судового провадження на ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому можуть подати апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1