Номер провадження: 11-кп/813/854/21
Номер справи місцевого суду: 520/7832/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2020 року у кримінальному проваджені № 0001846, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 21.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Завадівка, Березівського району Одеської області, громадянина України, українця, розлученого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не одноразово судимого: останній раз 11.09.2018 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на три роки, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням, іспитовим строком на два роки,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня взяття ОСОБА_7 під варту, зарахувавши в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 23.04.2015 року по 24.04.2015 року, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Покарання призначене вироком Приморського районного суду від 11.09.2018 за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на два роки виконувати самостійно.
Запобіжний захід у вигляді застави, після набрання вироком чинності скасувати, внесені грошові кошти у якості застави за ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2015 року повернути заставодавцю.
Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим в тому, що він 20.04.2015 року, приблизно о 19:00 годин, знаходячись біля будівлі Одеського академічного театру музичної комедії імені М. Водяного, який розташований по вул. Пантелемонівській, 3 в м. Одесі, без передбаченого законом дозволу, придбав, шляхом знахідки, пістолет Макарова № НОМЕР_1 з магазинами та бойовими набоями у кількості 8 патронів. Згідно висновку експертів № 226-Б від 21.04.2015, вказаний пістолет раніше був ММГ пістолета Макарова в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни у вигляді заміни ствола та є нестандартною (переробленою) нарізною коротко ствольною вогнепальною зброєю пістолетом Макарова № НОМЕР_1 , 1966 р.в., з саморобним стволом, що придатний для стрільби. Зазначені 8 патронів є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї пістолетів Макарова та іншої нарізної зброї калібру 9х18 мм, виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби. Вказану вогнепальну зброю разом з бойовими набоями ОСОБА_7 після знахідки зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.
В подальшому, 20.04.2015 року, приблизно о 23 години 10 хвилин, в районі будинку № 88 по проспекту Свободи в м. Одеса, співробітниками міліції було зупинено автомобіль марки ВАЗ 21130, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , та під час огляду даного транспортного засобу, під його переднім сидінням працівниками міліції було виявлено та вилучено вищевказану вогнепальну зброю з бойовими набоями.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 17.06.2020 про залишення апеляційної скарги без руху, подав уточнену апеляційну скаргу в якій просить пом`якшити призначене обвинуваченому покарання.

Доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не врахував долучені стороною захисту документи з приводу хвороби та операцій, які переніс обвинувачений. При цьому, зважає, що посилаючись у вироку на існування тяжких захворювань обвинуваченого, суд першої інстанції не надав належної оцінки цим обставинам. Також у вироку не висвітлено в повному обсязі існування утриманців у засудженого.

У судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 будучи належним чином повідомлені про дату, місце та час судового розгляду не з`явилися, про поважні причини неявки апеляційний суд не повідомили.

Апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_7 , будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_7 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, врахувавши думку прокурора, апеляційний суд вважав за необхідне провести розгляд за відсутності обвинуваченого та його захисника.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши: суддю - доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенству права та законності.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України
За таких обставин справа у суді першої інстанції розглядалась відповідно до вимог ст. 349 КПК України в загальному порядку, під час якого було досліджено в повному обсязі наявні у матеріалах справи докази.

В уточненій апеляційній скарзі суду захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Щодо доводів захисника, з приводу невідповідності призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через надмірну суворість, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та відсутність обставин, які відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, оскільки такі обставини судом встановлені не були.
Також, судом першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 враховано, дані про особу обвинуваченого, зокрема задовільну характеристику за місцем проживання останнього, стан його здоров`я та наявність декількох хронічних захворювань, а також наявність на утриманні неповнолітньої дитини.
При цьому, суд першої інстанції при призначенні покарання, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив тяжкий злочин, належних висновків для себе не зробив, прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
На переконання апеляційного суду, вказані обставини надавали суду першої інстанції підстави прийти до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведена сукупність обставин та даних про його особу надала суду першої інстанції підстави прийти до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, а тому слід визнати, що, визначена обвинуваченому форма відбування покарання є справедливим та виваженим заходом примусу і забезпечить виправлення обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Водночас апеляційним судом також прийнята поведінка обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, а саме неодноразова його неявка до суду, застосування відносно нього приводу, що на думку апеляційного суду свідчить про нехтування останнім та безвідповідальне відношення до вимог діючого законодавства. Також апеляційним судом врахована та обставина, що обвинувачений вчинив зазначений злочин на протязі нетривалого часу після вчинення попереднього злочину, який також пов`язаний з незаконним обігом зброї, яким він був засуджений вироком від 11.08.2018 року.

Отже, колегія суддів вважає, що міра покарання обвинуваченому обрана, відповідно до ст. 65 КК України правильно, тому підстав для його пом`якшення, не знаходить.
Доводи захисника, якими він мотивує необхідність пом`якшення покарання, враховані судом першої інстанції, а покарання обвинуваченому призначене відповідно до санкції ч.1 ст. 263 та вимог ст. 65 КК України.
При цьому, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Аналізуючи сукупність усіх обставин справи, колегія суддів вважає, що уточнена апеляція захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 підлягає - залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Вирок Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2020 року у кримінальному проваджені №0001846 від 21.04.2015 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4