УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в рамках кримінального провадження № 0004209 апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 7 вересня 2020р., стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Херсон, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України.

-якою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 6 листопада 2020 року включно.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9 ,
захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_7
(в режимі відео конференції з Херсонським міським судом Херсонської області)
обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6
(в режимі відеоконференції з
ДУ «Херсонський слідчий ізолятор»)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати. Обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . У разі незадоволення її вимог щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, просить визначити розмір застави у 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 84 080 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить ухвалу суду скасувати в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 до 06.11.2020р. включно та відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою ОСОБА_8 та задовольнити клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу, змінити ОСОБА_8 запобіжний захід із тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду строк тримання ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 під вартою продовжено по 6 листопада 2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу - відмовлено.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу - відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 вважає, оскаржувану ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зауважує, що при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_6 цілком можливо було б застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання, не порушуючи норми КПК України.

На думку захисника, обрання тримання під вартою без вирішення суми застави щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у тяжкому злочині відповідно до п.5 ст.182 КПК України є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ.

Вказує, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_13 до арешту мешкав із старенькою бабусею, якою піклувався, має місце мешкання та реєстрації у м. Херсоні, від органів досудового розслідування та суду не переховуався. Жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений. Вважає, що жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більше в заявленому прокурором клопотанні, дані про такі обставини відсутні.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вважає наявними всі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та відмову у задоволенні її клопотання, незаконною.

Зауважує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що клопотання прокурора обґрунтовано неналежним чином, відомості та обставини, зазначені у клопотанні не відповідають дійсності, у клопотанні не наведено реальних фактів, які могли б вказувати на існування загрози для потерпілого з боку обвинуваченого ОСОБА_8 , не зазначено які саме ризики можуть бути або були спричинені потерпілому.

Звертає увагу, що при постановлені ухвали про продовження строку тримання під вартою, суд не дав жодної оцінки обставинам, зазначеним у клопотанні захисника та не врахував обставин, які виникли після обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 . Так, 13.08.2020р. між ФОП ОСОБА_14 та ОСОБА_8 укладено трудовий договір та видано наказ №1, відповідно до якого ОСОБА_8 призначено на посаду менеджера з продажів з посадовим окладом 4723,00грн, а тому на теперішній час обвинувачений має офіційне місце роботи та повинен виконувати покладені на нього обов`язки, які він зможе виконувати дистанційно, перебуваючи цілодобово під домашнім арештом. Також захисник вказує, що ОСОБА_8 зареєстрований в та фактично проживає м. Херсон, одружений, має сина 2008 року народження та проживає разом зі своєю сім`єю.

Посилається на позитивну характеристику обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, вважає, що перебуваючи під домашнім арештом ОСОБА_8 зможе реалізувати своє право на працю та виконувати обов`язки, покладені на нього роботодавцем.

Зазначає, що прокурором не доведено та не зазначено, які саме негативні наслідки можуть виникнути у разі зміни запобіжного заходу та які ризики існують на теперішній час. Прокурором не надано доказів вчинення ОСОБА_8 будь-яких протиправних дій, зокрема, відносно потерпілого, за час перебування обвинуваченого у розшуку та взагалі за час досудового розслідування, яке триває з 24.12.2019р., а тому вважає, що клопотання прокурора ґрунтується виключно на припущеннях.

На думку захисника, обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не тільки не може створювати негативні наслідки для потерпілого та перешкоджати подальшому судовому слідству, а надасть змогу обвинуваченому реалізувати своє право на працю та виконувати обов`язки, покладені на нього роботодавцем.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області знаходиться обвинувальний акт, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004209 від 24.12.2019р. за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

До обвинувачених ОСОБА_8 ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до обвинуваченого ОСОБА_15 застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалою від 2 вересня 2020 року вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання. У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження тримання обвинувачених ОСОБА_8 ОСОБА_11 , ОСОБА_6 під вартою, мотивуючи свою позицію тим, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання відносно них запобіжних заходів у виді тримання під вартою, не зменшились, а також тяжкістю злочинів, які їм інкримінуються.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 7 вересня 2020 року задоволено клопотання прокурора строк тримання ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 під вартою продовжено по 6 листопада 2020 року включно. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу - відмовлено. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу - відмовлено.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції не знайшов підстав для зміни щодо обвинувачених ОСОБА_8 ОСОБА_11 , ОСОБА_6 запобіжних заходів на менш суворі і з метою забезпечення виконання ними процесуальних обов`язків, а також запобігання їх спробам будь - яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, вважав доцільним, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити їх застосування в межах строку, визначеного законом, - по 6 листопада 2020 року. Крім того, суддя зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, з огляду на обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне розмір застави обвинуваченим ОСОБА_8 ОСОБА_11 , ОСОБА_6 не визначати.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційних скаргах, пояснення захисників та обвинувачених, які просили задовольнити апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

В апеляційних скаргах захисників ставиться питання про скасування ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 7 вересня 2020 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 до 6 листопада 2020 року включно з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження зазначеним особам запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження № 0004209 від 24.12.2019р. за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 .

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 10 вересня 2020 року.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків та потерпілого, з огляду на те, що вони ще не допитані, переховування від суду з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винними, не зникли та продовжують існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого насильницького злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Свідки наразі у судовому засіданні не допитані. Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачені при вчиненні злочину застосовували насилля до потерпілого, що є небезпечним для життя та здоров`я, погрожували застосуванням зброї, користувались банківською карткою потерпілого, перераховуючи кошти на банківську картку, яка належать одному з обвинувачених, діяли відкрито та зухвало.

До того ж на даний час обвинувачені не надали ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, докази наявності у них міцних соціальних зв`язків, посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він до арешту мешкав із старенькою бабусею, якою піклувався, та посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_14 укладено трудовий договір та видано наказ №1, відповідно до якого ОСОБА_8 призначено на посаду менеджера з продажів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати обвинуваченим запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

З урахуванням тяжкості злочинів, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід зокрема й той, що просять захисники в апеляційних скаргах, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у разі визнання їх винними у вчиненні кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування запобіжного заходу, про що просять апелянти.

Посилання на певні дані про особу обвинувачених не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати їм запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Стосовно прохання захисника ОСОБА_5 про визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.183 КК України передбачено право суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2)щодо злочину,який спричинив загибель людини; 3)щодо особи,стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави,проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3Кримінального кодексу України.

Наведена вища норма свідчить про дискрецію судді та про його внутрішнє переконання при оцінці конкретних обставин, що обумовлюють необхідність застосування запобіжного заходу.

За такого, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції, який відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, з огляду на обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, вважав за необхідне розмір застави обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не визначати.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано характер та тяжкість діянь, які інкримінуються обвинуваченим, їх соціальні зв`язки та всі інші обставини, якими закон пов`язує вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в частині продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , а від так, і для задоволення апеляційних скарг захисників.

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 7 вересня 2020р. якою строк тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_6 продовжено по 6 листопада 2020 року включно - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий:

Судді: