Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1267/20
Провадження №: 1-кп/332/291/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, громадянина України, працевлаштованого неофіційно, з професійно-технічною освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 15.04.2013 Апостоловським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 11.02.2019, невідбутий строк склав 2 роки 1 день

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

09.01.2020 близько 15.30 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи у дворі житлового будинку АДРЕСА_2 , відкрито, шляхом ривку викрав з рук малолітнього ОСОБА_6 , 2012 року народження належний потерпілому ОСОБА_7 , 1974 року народження мобільний телефон марки «Doogee» моделі Х 20, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 899,67 грн. з сім-карткою мобільного оператора «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє.
У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що у січні 2020 року у другій половині дня, під вечір він, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 за місцем свого проживання, вирвав з рук неповнолітнього мобільний телефон марки «Doogee», модель не пам`ятає, з сім-карткою мобільного оператора «Київстар». Після цього направився додому та не чув, що хтось за ним іде. У цей же день він продав вказаний телефон у ломбард за 550 грн., а гроші витратив на їжу та цигарки. У вчиненому розкаюється, має намір відшкодувати завдану шкоду.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий, повідомленийу встановленому законом порядку про час та місце судового розгляду, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив суд призначити обвинуваченому не суворе покарання, також зазначив про відсутність претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 (а.с. 50-52).

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд приходить до висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні ОСОБА_4 покарання відповідно до положень ст.ст. 65-67 КК України, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинних діянь; дані, які характеризують особу обвинуваченого: раніше судимий, працевлаштований неофіційно, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває; думку потерпілого, який не наполягав на призначені ОСОБА_4 суворого покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочинів та вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

Визначаючи покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить з того, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте належних висновків для себе не зробив і знов вчинив злочин. Крім того, новий злочин вчинений обвинуваченим у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, що у своїй сукупності свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та можливість вчинення ним нових злочинів. Отже, його виправлення та перевиховання неможливі без ізоляції від суспільства.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що єдино адекватним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 є покарання у виді позбавлення волі з фактичним його відбуттям.

Враховуючи, що злочин вчинений ОСОБА_4 у період умовно-дострокового звільнення від покарання, суд застосовує положення ст.71 КК України.

Обставини, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не змінилися, тому суд залишає відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили вказаний запобіжний захід.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а про судові витрати - відповідно до ст. 124 КПК України, з урахуванням наданих суду доказів про вартість проведеної експертизи у кримінальному провадженні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання, не відбутого за вироком Апостоловського районного Дніпропетровської області від 15.04.2013, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити продовженим до набрання вироком законної сили.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - 17.04.2020.
Речовий доказ сім-картку мобільного оператора «Київстар» з номером телефону - НОМЕР_3 , передану на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити останньому.

Речовий доказ заставний квиток (специфікація № 1 ІD 1508390 № від 10.01.2020) ПТ «Ломбард Партнер» на ім`я ОСОБА_9 залишити у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 10-246 від 14.05.2020 у розмірі 490 (чотириста дев`яносто) грн. 35 коп.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1