Справа № 162/840/19
Провадження № 1-кп/162/5/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000275, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 грудня 2018 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, судимого: 25 квітня 2019 року Любешівським районним судом Волинської області за частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) з призначенням покарання у виді штрафу; 23 липня 2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за частиною другою статті 190 КК з призначенням покарання у виді обмеження волі строком на два роки, звільненого від відбуття покарання на підставі статей 75, 76 КК з іспитовим строком два роки; 19 серпня 2020 року Любешівським районним судом Волинської області за частиною третьою статті 309 КК з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, звільненого від відбуття покарання на підставі статей 75, 76 КК з іспитовим строком три роки;

про обвинувачення за частиною першою, другою статті 185 КК, частиною другою статті 186 КК;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Угриничі Любешівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_2 , з вищою освітою, різноробочого у ФОП ОСОБА_12 , село Лобна Любешівської селищної ради, несудимого,

про обвинувачення за частиною другою статті 186 КК;

встановив:

1. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_8 і визнане судом недоведеним.
Епізод № 1 (потерпілий ОСОБА_13 ).
ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що приблизно о 01 годині 25 листопада 2018 року, перебуваючи у диско-барі «Штольня» по АДРЕСА_3 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, розуміючи, що його активні дії непомітні для сторонніх осіб, усвідомлюючи їх суспільно-небезпечний характер, таємно викрав із кишені куртки потерпілого належні ОСОБА_13 гаманець із банківською карткою акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» № НОМЕР_1 , стільниковий телефон «Xiaomi Redmi 6A Gold», IMEI 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартість якого 2083,33 гривні.

На досудовому розслідуванні дії ОСОБА_8 у цій частині кваліфіковано за частиною першою статті 185 КК як таємне викрадення чужого майна.

Мотиви суду щодо виправдання ОСОБА_8 наведено нижче.

2. Формулювання обвинувачення щодо обох обвинувачених, визнаного судом доведеним.
Епізод № 2 (потерпілий ОСОБА_13 ).
ОСОБА_8 приблизно о 06 годині 14 хвилин 25 листопада 2018 року, перебуваючи поблизу Любешівської центральної районної лікарні по вулиці Незалежності, 3 у селищі Любешів Любешівського району Волинської області, таємно, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, маючи усі необхідні відомості та паролі до належної потерпілому ОСОБА_13 банківської картки акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» № НОМЕР_1 , через банкомат зняв 300 гривень, чим вчинив крадіжку та заподіяв потерпілому шкоди на вказану суму.

На досудовому розслідуванні дії ОСОБА_8 у цій частині кваліфіковано за частиною другою статті 185 КК за ознакою повторності.

Епізод № 3 (потерпілий ОСОБА_14 ).
ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_10 приблизно о 01 годині 29 травня 2019 року, перебуваючи на дорозі поблизу будинку № 2 по вулиці Лесі Українки у селищі Любешів Любешівського району Волинської області, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, а ОСОБА_8 повторно, розуміючи, що їх активні дії помітні для сторонніх осіб, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у завданні ОСОБА_8 удару по руці потерпілого, відкрито викрали у ОСОБА_14 стільниковий телефон «Huawei P Smart Plus INE-LX1», ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , вартістю 5035 гривень.

Епізод № 4 (потерпілий ОСОБА_15 ).
ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_10 приблизно о 02 годині 31 травня 2019 року, перебуваючи на дорозі поблизу будинку № 15 по вулиці Червоного Хреста у селищі Любешів Любешівського району Волинської області, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, розуміючи, що їх активні дії помітні для сторонніх осіб, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виражалось у завданні ударів по голові та тулубу ОСОБА_15 , відкрито викрали куртку червоного кольору «Black Vinyl» вартістю 350 гривень, в якій знаходилися стільниковий телефон «Samsung SM G361H/DS», ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , із картою пам`яті «Transcend» ємністю 8 гігабайт вартістю 1201,66 гривень, навушники «Utty» вартістю 81,33 гривня, червоно-чорний рюкзак «Jingzhi» вартістю 233,33 гривні, в якому знаходились флеш-накопичувач «Transcend» ємністю 8 гігабайт вартістю 77,80 гривень, червоні шорти «Atlant» вартістю 58,33 гривень, футболку «Rоdeo» вартістю 70 гривень, гумові тапочки «Pays» вартістю 18,97 гривень, три пензлики вартістю 64,05 гривні. Всього потерпілому ОСОБА_15 заподіяно майнову шкоду на загальну суму 2155,47 гривень.

2. Показання обвинувачених у судових засіданнях.
2.1. Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, у скоєному розкаюється, просив врахувати суд, що усім потерпілим повністю відшкодовано заподіяну шкоду, та показав наступне.

По епізодах № 1, 2.
В кінці листопада 2018 року, точної дати обвинувачений не пам`ятає, він відпочивав у диско-барі «Штольня». Між молодими хлопцями, які у цей вечір також були у закладі час від часу виникали конфлікти. Приблизно о 01 годині він вийшов з приміщення бару на вулицю та помітив неподалік у лісовій посадці колотнечу. Згодом, після закінчення сутички, він пішов на місце конфлікту, де знайшов гаманець та стільниковий телефон. У гаманці була банківська карта. Приблизно о 06 годині наступного ранку, уже будучи вдома, ОСОБА_8 виявив наявність у стільниковому телефоні мобільного додатку «Приват 24». За допомогою цієї програми він відновив пін-код та побачив, що на рахунку потерпілого ОСОБА_13 є 300 гривень. Через онлайн-сервіси «Mоneyveo» та «Бистрозайм» на ім`я потерпілого оформив 7000 гривень позики, які одразу цього ж ранку зняв через банкомат поблизу Любешівської центральної районної лікарні разом з особистими коштами потерпілого.

Відповідаючи на додаткові запитання, обвинувачений вказав, що коли він йшов на місце конфлікту, то сподівався щось там знайти. Виявивши телефон та гаманець, він спочатку не знав, що вони належать ОСОБА_13 . Між тим, ОСОБА_8 не вчиняв ніяких дій, щоб повернути знахідку власнику.

По епізоду № 3.
За викладених в обвинувальному акті обставин щодо часу ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 перебували біля нічного магазину на вулиці Свободи у селищі Любешів, де побачили потерпілого ОСОБА_14 , який був напідпитку та постійно говорив по телефону. Попередньо домовились викрасти у потерпілого стільниковий телефон та спостерігали за ним приблизно годину. У певний момент ОСОБА_14 почав йти від магазину, обвинувачені також пішли за ним. На вулиці Лесі Українки ОСОБА_8 перший підбіг до ОСОБА_14 та вибив телефон з рук потерпілого, телефон впав на землю. В цей момент до ОСОБА_14 підбіг ОСОБА_10 , підбив телефон ногою та підібрав його із землі. Після цього двоє обвинувачених побігли до дамби у напрямку річки Стохід, оглянули телефон та розійшлися по домівках. ОСОБА_8 забрав телефон ОСОБА_14 до себе додому. Згодом, використовуючи телефон потерпілого та дізнавшись його анкетні дані, обвинувачені почали брати онлайн-позики на ім`я ОСОБА_14 на загальну суму приблизно 5 тисяч гривень. Деякі з них ОСОБА_8 оформляв сам, а деякі разом з ОСОБА_10 , оскільки компанії «Нові кредити» та «Ваша готівочка» вимагають підтвердження кількох осіб. З вказаної суми обвинувачені встигли скористатися приблизно 3500 гривень, які зняли через банкомат без картки потерпілого та розділили між собою.

По епізоду № 4.
Через день після грабежу ОСОБА_14 ОСОБА_8 та ОСОБА_10 пізно ввечері сиділи у сквері навпроти магазину «Еко маркет» на вулиці Незалежності у селищі Любешів, обговорювали успішність попереднього грабежу. Через деякий час вони помітили потерпілого ОСОБА_15 , який йшов похитуючись з навушниками у вухах. Обвинувачені, переглянулись між собою та сказали один одному: «Йдемо». Їх цікавив лише телефон потерпілого. Вони почали йти за потерпілим у напрямку Любешівської центральної районної лікарні. Навпроти п`ятиповерхового будинку по вулиці Незалежності, 1А потерпілий зупинився. Вони обійшли будинок, помітили, що ОСОБА_15 звернув у провулок, побігли за ним. Коли вони наздогнали потерпілого на вулиці Червоного Хреста, першим його вдарив ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_10 перебував поруч з ним праворуч та момент нанесення удару бачив. Від удару потерпілий втратив рівновагу та впав на паркан. ОСОБА_8 продовжував бити потерпілого, при цьому намагаючись зняти куртку, в якій лежав телефон. ОСОБА_15 вхопив його за ногу. ОСОБА_8 попросив ОСОБА_10 , щоб той допоміг йому звільнитись. ОСОБА_10 став бити ОСОБА_15 . Коли опір потерпілого було подолано, вони вдвох стягували рюкзак та куртку. Рюкзак з потерпілого зняв ОСОБА_10 , а ОСОБА_8 куртку. По тому вони почали втікати з місця подій у напрямку дамби річки Стохід, потерпілий залишився лежати на землі. На дамбі вони склали куртку у рюкзак, телефон потерпілого ОСОБА_8 поклав собі у кишеню. ОСОБА_8 подзвонив до свого знайомого ОСОБА_16 , щоб той терміново їх забрав автомобілем. Коли обвинувачені йшли до оговореного місця зустрічі з ОСОБА_16 , а це приблизно два кілометри, то побачили патрульний поліцейський автомобіль. ОСОБА_16 підвіз їх до будинку ОСОБА_8 , де вони з ОСОБА_10 викрадене та перевдягнулися. Згодом усі втрьох поїхали на автозаправку з метою прослідкувати за діями поліції. Повернулися на місце грабежу ОСОБА_15 та переконались, що на місці подій нікого немає. По тому ОСОБА_16 порозвозив обвинувачених по домівках. Згодом ОСОБА_8 розблокував стільниковий телефон ОСОБА_15 , через онлайн-сервіси «Бистрозайм» та «Swizo» оформив на ім`я потерпілого позики на загальну суму 5 тисяч гривень. З додатку «Приват 24» дізнався, що у потерпілого на рахунку є приблизно 1500 гривень власних коштів. Вказаними грошима обвинувачені скористатися не встигли через обмеження у банкоматі у видачі готівки та подальше зняття їх матір`ю потерпілого та потерпілим.
2.2 Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав частково та показав наступне.

По епізоду № 3.
Пізно ввечері у ніч з 28 на 29 травня 2019 року разом з ОСОБА_8 перебували біля нічного магазину по вулиці Свободи у селищі Любешів, пили каву, де помітили ОСОБА_14 , який був напідпитку. ОСОБА_8 запропонував забрати у потерпілого телефон. Вони дочекалися коли ОСОБА_14 пішов у напрямку дому молитви та одразу пішли за ним. Біля дому молитви на вулиці Лесі Українки ОСОБА_8 підбіг та вибив з рук ОСОБА_14 стільниковий телефон, а ОСОБА_10 підібрав його із землі. По тому обоє обвинувачених побігли до дамби у напрямку річки Стохід, оглянули телефон та розійшлися по домівках. Участі в оформлення кредитів на ім`я ОСОБА_14 . ОСОБА_10 не брав. ОСОБА_8 мав здати телефон ОСОБА_14 у ломбард та повернути ОСОБА_10 борг. Через деякий час у магазині «Мандарин» поблизу автостанції ОСОБА_8 повернув ОСОБА_10 700 гривень боргу.

Обвинувачений висловив жаль з приводу скоєного.

По епізоду № 4.
Свою винуватість у грабежі ОСОБА_15 обвинувачений ОСОБА_10 не визнав, та показав, що коли вони з ОСОБА_8 сиділи у сквері у центрі селища Любешів, то не обговорювали пограбування ОСОБА_14 та мали намір поїхати у «Штольню». Викликали таксі, однак у ОСОБА_8 не виявилось грошей, і вони вирішили йти у бар пішки. Коли вони проходили повз вулицю Червоного Хреста, ОСОБА_10 йшов попереду ОСОБА_8 та почув звуки боротьби за собою. ОСОБА_8 просив допомоги. Він повернувся та побачив як ОСОБА_8 б`є потерпілого, який лежав на землі і схопив ОСОБА_17 за ногу. ОСОБА_10 підбіг та почав бити ОСОБА_15 . Коли відтягував потерпілого, то стягнув з нього куртку з рюкзаком, які викинув одразу як ОСОБА_8 визволився. Двоє обвинувачених побігли до дамби у напрямку річки Стохід. Потерпілий при цьому залишився лежати на асфальті. У руках ОСОБА_10 нічого не було, натомість у ОСОБА_8 він помітив речі ОСОБА_15 . На дамбі ОСОБА_10 зрозумів, що відбувся злочин. Вони пройшли по дамбі приблизно 500 метрів. До них під`їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_16 та відвіз їх додому до ОСОБА_8 . У будинок ОСОБА_8 обвинувачений не заходив та не перевдягався. Згодом вони втрьох поїхали на автозаправку, попили кави та роз`їхались по домівках.

ОСОБА_10 заперечив версію ОСОБА_8 щодо попередньої домовленості та умислу на пограбування ОСОБА_15 , що у момент, коли вони втікали, у нього в руках були речі потерпілого, що він переодягався у будинку ОСОБА_8 , що вони в цей вечір повертались на місце подій тощо.

ОСОБА_10 також не знав які кошти і з чиїх рахунків вони разом з ОСОБА_8 знімали з банкомату.

3. Показання потерпілих у судових засіданнях.
По епізодах № 1, 2.
Потерпілий ОСОБА_13 показав, що у кінці листопада 2018 року, точної дати не пам`ятає, він відпочивав у диско-барі «Штольня» разом із ОСОБА_18 . У його товариша виник конфлікт з іншими хлопцями, вийшли на вулицю, розпочалася шарпанина. Стільниковий телефон ОСОБА_13 мав при собі і той випав під час сутички у лісовій посадці. Потерпілий припускає, що він міг мати при собі і таким же чином загубити гаманець. Куртку, яка залишилась у барі, потерпілий забрав через день-два. Коли ОСОБА_13 відновив свою телефонну сім-картку, то почали надходити повідомлення про отримані на його ім`я позики на загальну суму приблизно 7 тисяч гривень. Оскільки разом із гаманцем і пропала банківська картка, він звернувся в офіс «Приватбанку» у місті Луцьк. У банку йому було надано фото з банкомату про зняття коштів з його рахунку ОСОБА_8 . Після цього він звернувся у поліцію.

ОСОБА_13 у судовому засіданні заявив, що завдана кримінальним правопорушенням шкода йому відшкодована. Будь-яких претензій до ОСОБА_8 потерпілий не має, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

По епізоду № 3.
Потерпілий ОСОБА_14 у суді показав, що приблизно о 01 годині 29 травня 2019 року пив каву та розмовляв по стільниковому телефону біля нічного магазину по вулиці Свободи у селищі Любешів. Через вулицю Лесі Українки йшов додому та продовжував розмовляти по телефону. Навпроти дому молитви він відчув удар у руку, телефон випав. Чоловік, що вибив телефон, пробіг повз нього. Він повернувся і побачив у лице ОСОБА_10 , який підбив телефон ногою, підібрав його і утік у напрямку першого грабіжника. У відділенні «Приватбанку» 03 червня 2019 року він дізнався, що у нього змінено пароль у додатку «Приват 24», що 29 травня 2019 року з його картки було знято 3500 гривень, походження яких йому невідоме, що з рахунку ОСОБА_15 йому переховано кошти на його картку. Після цього як потерпілий відновив телефонну сім-картку, то почали надходити повідомлення про кредити на його ім`я на загальну суму приблизно 17 тисяч гривень. Через три місяці батько ОСОБА_8 погасив кредити, які обвинувачені встигли оформили на його ім`я. Стільниковий телефон потерпілий ремонтував за власні кошти.

При призначенні покарання обвинуваченим потерпілий ОСОБА_14 покладається на розсуд суду.

По епізоду № 4.
Потерпілий ОСОБА_15 у судовому засіданні показав, що 30 травня 2019 року приблизно о 22 годині повернувся з роботи із села Велика Глуша Любешівського району та погодився на пропозицію товариша попити кави у нічному магазині на вулиці Свободи у селищі Любешів, при цьому вони вживали спиртне. По тому він повертався додому пішки та через навушники слухав музику з стільникового телефону. Коли потерпілий повернув на вулицю Червоного Хреста, то відчув удар по голові, він упав. Подальші події відбулись дуже швидко. Потерпілий отримав ще декілька ударів по тулубу. ОСОБА_15 не пригадує, щоб хтось з грабіжників кликав один одного, також він не пам`ятає чи тримав одного з них за ногу. Хто з обвинувачених його бив та знімав куртку з рюкзаком потерпілий не бачив. Аналізуючи вказані події, потерпілий вказав, що обвинувачені діяли злагоджено, а речі з нього зняли коли його опір було подолано і він розслабив руки. На наступний ранок він змінив банківську картку, на його рахунку було 5 тисяч гривень, він подумав, що це його зарплата, та зняв 3 тисячі гривень. З інформації про рух коштів на рахунку він дізнався, що це позика. Всього на його ім`я було зараховано приблизно 10 тисяч гривень кредитів. Після відновлення сім-картки йому також надійшло повідомлення про переказ з його рахунку 3,5 тисяч гривень на ім`я ОСОБА_14 . До нього додому обвинувачені приходили двічі, просили вибачення, пояснювали, що переплутали його з кимсь іншим. Батько ОСОБА_8 погасив усі кредити, викрадені речі йому повернуто.

При визначенні покарання потерпілий ОСОБА_15 також покладається на розсуд суду.

4. Показання свідків у судових засіданнях.
Свідок захисту ОСОБА_8 ОСОБА_19 у суді показав, що до нього звертались потерпілі з приводу відшкодування завданої шкоди, яку заподіяв його син. ОСОБА_13 було відшкодовано приблизно 18 тисяч гривень, ОСОБА_14 26 тисяч, ОСОБА_15 приблизно 7 тисяч. ОСОБА_8 не мав можливості особисто сплатити вказані суми, тому для цього використовували кошти сім`ї. Свідок звернув увагу, що сторона ОСОБА_10 не зверталась до нього з приводу компенсації чи повернення йому частини з вказаних вище сум.

Свідок захисту ОСОБА_10 ОСОБА_20 у суді показав, що підзаробляє таксистом у селищі Любешів. ОСОБА_20 не пригадує випадку у кінці травня 2019 року коли б обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , замовивши таксі, згодом відмовилися від послуг.

5. Дослідженням поданих сторонами доказів встановлено наступне.
З виписки акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про рух коштів на рахунку та наданих банком фотознімків слідує, що ОСОБА_8 25 листопада 2018 року з рахунку потерпілого ОСОБА_13 через банкомат поблизу Любешівської центральної районної лікарні знімав готівку (Т. 1 а.с. 159, 168-177, Т. 2 а.с. 52).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 серпня 2019 року потерпілий ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_10 як особу, яка підняла його телефон із землі під час грабежу вночі 29 травня 2019 року (Т. 1 а.с. 217-219).

Під час слідчого експерименту 05 вересня 2019 року потерпілий ОСОБА_14 вказав на місце на вулиці Лесі Українки у селищі Любешів, де у нього було викрадено телефон та напрямок, куди двоє грабіжників побігли після вчинення кримінального правопорушення тощо (Т. 1 а.с. 220-230).

Висновком дактилоскопічної експертизи від 08 жовтня 2019 року встановлено наявність на належному потерпілому ОСОБА_14 стільниковому телефоні «Huawei» сліду пальця руки ОСОБА_8 (Т. 2 а.с. 179-183).

У ході слідчого експерименту 13 червня 2019 року потерпілий ОСОБА_15 зокрема вказав на свій шлях додому з нічного магазину по вулиці Свободи, згодом по вулиці Незалежності та Шевченка, вказав на місце нападу на нього навпроти будинку АДРЕСА_4 (Т. 1 а.с. 186-196).

ОСОБА_8 під час слідчого експерименту 18 жовтня 2019 року детально на місці подій розповів про те, де вони з ОСОБА_10 помітили ОСОБА_15 у центрі селища Любешів, показав увесь шлях стеження за потерпілим, детально описав момент нападу та боротьбу з потерпілим. Спершу ОСОБА_8 штовхнув потерпілого, ОСОБА_15 втратив рівновагу, впав на паркан та опустився на землю. Він схопив потерпілого за куртку, натомість ОСОБА_15 зловив його за ногу. У цей момент ОСОБА_10 , який перебував поруч, почав бити ОСОБА_15 кулаками по спині. Через короткий проміжок часу ОСОБА_8 відчув, що потерпілий розслабив руки, та почав стягати з нього куртку. Натомість ОСОБА_10 з іншого плеча ОСОБА_15 знімав рюкзак. Після цього вони обоє втекли у напрямку дамби річки Стохід (Т. 2 а.с. 210-217).

Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18 червня 2019 року ОСОБА_15 вказав на рюкзак «Jingzhi», який у нього було викрадено у ніч з 30 на 31 травня 2019 року (Т. 1 а.с. 197-202).

Відповідно до висновку експерта № 401 від 27 червня 2019 року ринкова вартість належного ОСОБА_13 стільникового телефону «Xiaomi Redmi 6A Gold» становить 2083,33 гривні; стільникового телефону «Huawei P Smart Plus INE-LX1», що належить ОСОБА_14 , 5035 гривень. Викрадене у ОСОБА_15 оцінено таким чином: вартість куртки червоного кольору «Black Vinyl» 350 гривень, стільникового телефону «Samsung SM G361H/DS» із картою пам`яті «Transcend» ємністю 8 гігабайт 1201,66 гривня, навушників «Utty» 81,33 гривня, червоно-чорного рюкзака «Jingzhi» 233,33 гривні, флеш-накопичувача «Transcend» ємністю 8 гігабайт 77,80 гривень, червоних шортів «Atlant» 58,33 гривень, футболки «Rodeo» 70 гривень, гумових тапочок «Pays» 18,97 гривень, трьох пензликів 64,05 гривні (Т. 2 а.с. 28-42).

6. Мотиви суду щодо правової кваліфікації дій обвинувачених.
Згідно з частинами першою, третьою статті 337 Кримінального процесуального кодексу України (далі -- КПК) судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Частинами першою, другою статті 84 КПК визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддяі суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до частини першої статті 94 КПК суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить таких висновків.

6.1 Правова кваліфікація дій ОСОБА_8 .
По епізоду № 1.
На досудовому розслідуванні дії ОСОБА_8 у цій частині кваліфіковано за частиною першою статті 185 КК як таємне викрадення гаманця та стільникового телефону, вчинене ОСОБА_8 приблизно о 01 годині 25 листопада 2018 року з кишені куртки потерпілого ОСОБА_13 у диско-барі «Штольня».

ОСОБА_8 у своїх показаннях стверджує, що знайшов стільниковий телефон та гаманець після бійки у лісовій посадці поблизу диско-бару «Штольня», при цьому він не знав кому ці речі належать.

ОСОБА_13 цю версію подій визнав реалістичною та вказав, що його стільниковий телефон під час конфлікту точно був при ньому і він його загубив, гаманець також міг бути з ним.

Обвинувачення у цій частині фактично ґрунтується лише на показаннях потерпілого ОСОБА_13 .

Відповідальність за частиною першою статті 185 КК настає за таємне викрадення чужого майна. Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб. Обов`язковою ознакою крадіжки є фактичне вилучення об`єкта посягання з володіння певної особи.

З показань ОСОБА_13 , які не спростовано іншими доказами, слідує, що стільниковий телефон він загубив під час бійки, гаманець також міг бути ним втрачений за вказаних подій. За таких обставин необхідно констатувати, що майно вибуло з володіння потерпілого внаслідок його ж дій, до яких обвинувачений причетний не був. Для ОСОБА_8 майно ОСОБА_13 було знахідкою. За наведеного суд не вбачає у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК.

Таким чином, по епізоду № 1 ОСОБА_8 підлягає виправданню на підставі пункту 3 частини першої статті 373 КПК у зв`язку недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК.

Епізод № 2.
Винуватість ОСОБА_8 у скоєні крадіжки коштів з карткового рахунку ОСОБА_13 доведена показаннями потерпілого, випискою акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про рух коштів на рахунку та наданими банком фотознімками з банкомату.

ОСОБА_8 свою вину у цій частині визнав повністю.

Відповідно до обвинувального акта дії ОСОБА_8 по епізоду № 2 кваліфіковано за частиною другою статті 185 КК за ознакою повторності.

Між тим, по епізоду № 1 суд виправдовує обвинуваченого.

Вироком Любешівського районного суду Волинської області від 25 квітня 2019 року у справі № 162/211/19 ОСОБА_8 засуджено за частиною першою статті 185 КК за скоєння крадіжки 29 січня 2019 року (Т. 3 а.с. 93-94).

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/8967/20 від 23 липня 2020 року ОСОБА_8 засуджено за частиною другою статті 190 КК за шахрайство, вчинене 19 грудня 2019 року (Т. 3 а.с. 98).

Відповідно до пункту 1 примітки статті 185 КК у статтях 185, 186 та 189 - 191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище у сукупності, суд дійшов до переконання, що на момент вчинення ОСОБА_8 дій по викраденню 300 гривень з карткового рахунку ОСОБА_13 25 листопада 2018 року він раніше не вчиняв кримінальних правопорушень, передбачених статтях 185, 186, 187, 189 191 та 262 КК.

Таким чином, суд перекваліфіковує дії ОСОБА_8 по епізоду № 2 з частини другої на частину першу статті 185 КК.

По епізодах № 3, 4.
ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні грабежів щодо потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 визнав повністю.

Винуватість ОСОБА_8 також стверджена дослідженими у ході судового розгляду та проаналізованими вище доказами: показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколами слідчих експериментів, висновками експертиз тощо.

Оговорюючи питання наявності попередньої змови у діях ОСОБА_8 та ОСОБА_21 при вчиненні грабежів, суд констатує, що відповідно до частини другої статті 28 КК злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. При цьому необхідно, щоб змова відбулася до початку вчинення злочину, але не на стадії замаху і не під час його вчинення.

Аналіз показань обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих вказує на наявність у діях обвинувачених попередньої змови при вчиненні двох епізодів грабежів.

Отже, дії ОСОБА_8 у цій частині підлягають кваліфікації за частиною другою статті 186 КК як відкрите заволодіння майном потерпілих, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

6.2 Правова кваліфікація дій ОСОБА_10 .
По епізоду № 3.
ОСОБА_10 у цій частині обвинувачення свою винуватість визнав повністю.

Крім показань ОСОБА_10 , його винуватість стверджено такими доказами: показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_14 , протоколом слідчого експерименту з цим потерпілим, висновком товарознавчої експертизи.

Дії ОСОБА_10 у цій частині кваліфікуються судом за частиною другою статті 186 КК як відкрите заволодіння майном, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

По епізоду № 4.
Свою винуватість у грабежі ОСОБА_15 обвинувачений ОСОБА_10 не визнав, заперечивши повністю показання обвинуваченого ОСОБА_8 з цього приводу.

Сторона захисту ОСОБА_10 доводить, що умислу на грабіж потерпілого обвинувачений не мав, попередньої домовленості з ОСОБА_8 не було. Моменту нападу ОСОБА_8 на ОСОБА_15 він не бачив, оскільки йшов попереду. ОСОБА_10 відгукнувся на крики товариша про допомогу та, підбігши на місце подій, бив потерпілого поки той не відпустив ногу ОСОБА_8 . Речі ОСОБА_15 у ОСОБА_10 у руках опинились випадково, коли він відтягував потерпілого від ОСОБА_8 .

Вказані показання ОСОБА_10 суд вважає неправдивими, які надані з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Обвинувачений ОСОБА_8 як на досудовому розслідуванні, так і в ході судового розгляду, дав детальні та послідовні показання щодо обставин грабежу ОСОБА_15 . Із змісту цих показань слідує, що вони слідкували за потерпілим, речі з потерпілого знімали двоє обвинувачених коли опір ОСОБА_15 було фактично подолано: ОСОБА_8 куртку, ОСОБА_10 сумку. Коли обвинувачені втікали з місця подій, то у руках ОСОБА_10 був рюкзак потерпілого. Після цього обвинувачені на автомобілі ОСОБА_16 поїхали додому до ОСОБА_8 , переодягнулися, оглянули викрадене та повернулись на місце подій з метою прослідкувати за діями екіпажу патрульної поліції.

Потерпілий ОСОБА_15 у судовому засіданні вказав про раптовість грабежу та злагодженість дій обвинувачених, що речі з нього зняли коли він розслабив руки, а його опір фактично було подолано.

На неправдивість показань ОСОБА_10 про нерозуміння, що у момент побиття та заволодіння майном ОСОБА_15 , вчинявся грабіж, вказує також те, що обвинувачені обоє втекли з місця подій, залишивши потерпілого лежати на землі.

Зазначена стороною захисту обставина, що ОСОБА_10 до та після подій з ОСОБА_15 викликав таксі, не спростовує причетність останнього до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення.

Таким чином, аналізуючи наведене у сукупності, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_10 по епізоду № 4, а його дії підлягають кваліфікації за частиною другою статті 186 КК як відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_15 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

7. Мотиви суду при призначенні покарання обвинуваченим.
Згідно з частиною першою статті 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покаранняабо відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до частини другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з частинами першою, другою статті 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкостівчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшуютьта обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до статті 69-1 КК за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

7.1 Призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд враховує наступне.

Обвинуваченого ОСОБА_8 тричі притягнуто до кримінальної відповідальності за діяння, вчинені після тих, які розглядаються у цьому провадженні, два рази за скоєння кримінальних правопорушень проти власності, одного разу за злочин у сфері незаконного обігу наркотиків.

Суд також бере до уваги, що обвинуваченим ОСОБА_8 вчинено три епізоди кримінальних правопорушень, за якими суд визнає винуватим обвинуваченого у цьому провадженні, два з яких є тяжкими злочинами.

Між тим, скарг на поведінку ОСОБА_8 у Любешівську селищну раду по місцю проживання не надходило (Т. 2 а.с. 200).

До обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд відносить каяття: обвинувачений висловив жаль з приводу скоєного, а також сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

ОСОБА_8 є особою молодого віку.

Як слідує з досудової доповіді Любешівського районного сектору філії Державної установи «Центру пробації» в Волинській області, ОСОБА_8 неодружений, проживає разом з батьками та братом, розкаюється у скоєному. Факторами, які підвищують ризик вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 є відсутність постійної роботи та інших стабільних джерел доходів. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінено як високий. Інспектор органу пробації вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без позбавлення чи обмеження волі та може становити високу небезпеку для суспільства ( Т. 1 а.с. 69-72).

Аналізуючи наведене вище, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, застосування інституту звільнення від його відбування з випробуванням тощо.

Враховуючи наведене у сукупності, за частиною першою статті 185 КК суд призначає обвинуваченому покарання у межах санкції цієї норми закону на день постановлення вироку у виді арешту на строк чотири місяці.

За частиною другою 186 КК обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з врахуванням положень статті 69-1 КК на строк, ближчий до мінімального.

Остаточне покарання обвинуваченому за цим вироком необхідно визначити на підставі статті 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням принципу часткового складання покарань.

У строк покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 .

Як згадувалось вище, щодо ОСОБА_8 постановлено три обвинувальні вироки.

Згідно з вироком Любешівського районного суду Волинської області від 25 квітня 2019 року у справі № 162/211/19 ОСОБА_8 засуджено за частиною першою статті 185 КК за скоєння крадіжки 29 січня 2019 року з призначенням покарання у виді штрафу. Штраф обвинуваченим сплачено (Т. 3 а.с. 92-94).

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/8967/20 від 23 липня 2020 року ОСОБА_8 засуджено за частиною другою статті 190 КК за шахрайство, вчинене 19 грудня 2019 року, з призначенням покарання у виді обмеження волі строком два роки із застосуванням на підставі статей 75, 76 КК іспитового строку тривалістю один рік.

Згідно з вироком Любешівського районного суду Волинської області від 19 серпня 2020 року у справі № 162/96/20 ОСОБА_8 засуджено за частиною третьою статті 309 КК за незаконні дії з психотропними речовинами 17 та 19 грудня 2019 року з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років. На підставі статей 75, 76 КК постановлено звільнити обвинуваченого від покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає встановлені обмеження (Т. 3 а.с. 95-96).

Аналізуючи положення статей 70, 71, 75 КК, суд дійшов висновку, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інше кримінальне правопорушення, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.

Таким чином, цей вирок, вироки Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/8967/20 від 23 липня 2020 року, Любешівського районного суду Волинської області від 19 серпня 2020 року у справі № 162/96/20 мають виконуватись самостійно.

7.1 Призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 .
При призначенні покарання ОСОБА_10 суд, як і у випадку з ОСОБА_8 , враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

По місцю проживання ОСОБА_10 скарг на його протиправну поведінку не надходило (Т. 2 а.с. 220).

Обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Як слідує з досудової доповіді Любешівського районного сектору філії Державної установи «Центру пробації» в Волинській області, ОСОБА_10 неодружений, проживає разом з матір`ю, братом, сестрою та вітчимом. За місцем роботи у підприємця ОСОБА_12 обвинувачений характеризується позитивно. Факторами, які підвищують ризик вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 , є зв`язки з особами з протиправною поведінкою. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінено як середній. Інспектор органу пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення чи обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства (Т. 1 а.с. 64-67).

Між тим, ОСОБА_10 за попередньою змогою з ОСОБА_8 скоєно два епізоди грабежів, поєднаних з насильством, що є тяжкими злочинами.

У ході судового розгляду справи обставин, які б обтяжували відповідальність, не встановлено.

Судом не встановлено обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, зокрема щирого каяття. ОСОБА_10 не визнає своє провини у грабежі потерпілого ОСОБА_15 . Висловлення у судовому засіданні жалю з приводу вчиненого по епізоду з потерпілим ОСОБА_14 з огляду на об`єм обвинувачення, визнаного судом доведеним, є недостатнім і не свідчить про щире каяття обвинуваченого.

Аналізуючи наведене вище, суд констатує відсутність підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Суд також не вбачає достатніх підстав для призначення обвинуваченому покарання із звільненням від його відбування із застосуванням статей 75, 76 КК.

Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_10 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на визначений законом мінімальний строк. Таке покарання забезпечить дотримання засад призначення покарання, в тому числі його індивідуалізації, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

8. Вирішення питань про речові докази, процесуальні витрати, запобіжні заходи.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень статті 100 КПК.

Процесуальні витрати за залучення експертів підлягають стягненню з обвинувачених.

Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування до набрання вироком законної сили запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , який утримується під вартою.

Процесуальних приводів і підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 немає.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 373, 374 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України, по епізоду крадіжки 25 листопада 2018 року у потерпілого ОСОБА_13 стільникового телефону «Xiaomi Redmi 6A Gold», гаманця із банківською карткою, у зв`язку з недоведеністю, що у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді арешту строком 4 (чотири) місяці.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання із застосуванням статті 69-1 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

На підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання покарань визначити ОСОБА_8 остаточне покарання за цим вироком у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

У строк покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення, починаючи з 21 серпня 2020 року.

Вироки Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/8967/20 від 23 липня 2020 року та Любешівського районного суду Волинської області у справі № 162/96/20 від 19 серпня 2020 року відносно ОСОБА_8 виконувати самостійно.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з дня взяття його під варту.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 по 1884 (одній тисячі вісімсот вісімдесят чотири) гривні 12 копійок процесуальних витрат за залучення експертів з кожного.

Речові докази:

три оптичні диски для лазерних систем зчитування «Verbatin», отримані при тимчасовому доступі до речей та документів, чотири оптичні диски для лазерних систем зчитування «Kodak» із записами, виготовленими в ході огляду речей 09 червня 2019 року, залишити у матеріалах кримінального провадження;

стільниковий телефон «Huawei P Smart Plus INE-LX1», ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , з коробкою залишити у розпорядженні потерпілого ОСОБА_14 ;

стільниковий телефон «Samsung SM G361H/DS» із картою пам`яті «Transcend» ємністю 8 гігабайт, паперову коробку до телефону, навушники «Utty», червоно-чорний рюкзак «Jingzhi», флеш-накопичувач «Transcend» ємністю 8 гігабайт, куртку червоного кольору «Black Vinyl», червоні шорти «Atlant», футболку «Rodeo», гумові тапочки «Pays», три пензлики залишити у розпорядженні потерпілого ОСОБА_15 ;

предмет, схожий на материнську плату, шістнадцять частини від сім-карт операторів стільникового зв`язку, вісім сім-карт операторів стільникового зв`язку та початкове упакування, стільниковий телефон «MEIZU», ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 , із сім-карткою оператора стільникового зв`язку «ВФ Україна» № НОМЕР_11 повернути обвинуваченому ОСОБА_8 як такі, що не мають відношення до кримінальних правопорушень.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору. Учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку, надіслати його копію не пізніше наступного дня.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення можуть бути подані апеляції до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд.

Для осіб, які перебувають під вартою, строк апеляційного оскарження обчислюється з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1