Дата документу 30.07.2020 Справа № 333/154/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/154/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1428/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16 липня 2020 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого: 20 червня 2019 року Мелітопольським ВП ГУНП в Запорізькій області повідомлено про підозру за ч.3 ст.189, ч.2 ст.146 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відео конференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16 липня 2020 року, якою в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 про зміну обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовлено; клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме: з 16 липня 2020 року по 14 вересня 2020 року задоволене.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися та існують на даний час.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що письмові докази у кримінальному провадженні свідчать лише про факт скоєння відносно потерпілого кримінальних правопорушень, але жодним чином не підтверджують причетність ОСОБА_6 до їх скоєння.
Допит потерпілого та двох основних свідків у кримінальному провадженні унеможливлює існування ризику щодо впливу на них.
Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, на думку апелянта, є надуманим. Так, під час досудового розслідування ОСОБА_6 з`явився до слідчого за викликом, де його було затримано в порядку ст.208 КПК України.
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення прокурор обґрунтовував наявністю в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області іншого кримінального провадження.
Проте, на думку сторони захисту, інший альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в повній мірі буде забезпечувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Крім того, прокурором не надано до клопотання жодних матеріалів, які підтверджують наявність ризиків та обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому злочинів, а навпаки з кожним судовим засіданням, шляхом допиту потерпілого та свідків, встановлюється повна непричетність обвинуваченого до злочинів.

Згідно з ухвалою суду, в провадженні Комунарського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України.
Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 09 версеня 2020 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 продовжений до 08 серпня 2020 року. По справі здійснюється повний порядок дослідження доказів, в зв`язку з чим до 08 серпня 2020 року суд не має можливості розглянути цю справу.
Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 діб, зазначивши, що продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні звернулись з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В задоволенні клопотання прокурора просили відмовити.
Представник потерпілого просив розглянути дане клопотання на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і наполягав на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).
Як свідчать матеріали провадження, клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.
Підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого, його захисника, доводи прокурора, представника потерпілого та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.
З наданих матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України, тобто в т.ч. у вчиненні особливо тяжких злочинів.
На обґрунтування висунутого обвинувачення прокурором надані докази, які судом першої інстанції будуть перевірятися на предмет їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку.
Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, існують на даний час (окрім ризику впливу на потерпілого, який вже допитаний в судовому засіданні). Так, обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, отже, не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, раніше він не судимий, проте щодо нього існують інші підозри у тяжких та особливо тяжких злочинах, провадження про які перебувають на розгляді різних судів. Згідно з обвинувальним актом у даному провадження, інкриміновані ОСОБА_6 правопорушення вчиненні під час дії запобіжного заходу щодо нього у виді застави у іншому провадженні.
Оцінивши всі обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на фактичні обставини та ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , суворість можливого покарання та відомості про особу обвинуваченого, в т.ч. наявність щодо нього інших підозр у тяжких та особливо тяжких злочинах.
Висновки суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, були перевірені судом першої інстанції та спростовані в оскаржуваній ухвалі.
Твердження сторони захисту про непричетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень мають перевірятися судом першої інстанції у встановленому законом порядку.
Дані про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16 липня 2020 року, якою в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 про зміну обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовлено; клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме: з 16 липня 2020 року по 14 вересня 2020 року задоволене, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4