23.10.2020 Єдиний унікальний номер 205/8214/20
Провадження № 1-кс/205/1448/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000319 від 22.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2020 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання про арешт майна.
В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні ВД Новокодацького ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000319 від 22.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України за фактом самовільного зайняття земельних ділянок на території Новокодацького району в м. Дніпрі.
Під час досудового розслідування в межах кримінального провадження Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,3900 га.
Згідно акту Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 1002-ДК/920/АП/09/01/-20 від 21.08.2020 року, встановлено що, внаслідок самовільного захоплення земельної ділянки без спеціального дозволу за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,3900 га. ПП ВФ «Стронг» в особі директора ОСОБА_4 завдано шкоду на загальну суму 392262 грн. 58 коп.
Встановлений актом перевірки Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 1002-ДК/920/АП/09/01/-20 від 21.08.2020 року розмір шкоди більше ніж у 100 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є істотною шкодою.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ПП ВФ «Стронг», маючи намір на самовільне зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,3900 га, відгородили ділянку металевою сіткою та парканом, і став проводити свою підприємницьку діяльність у сфері надання послуг з паркування транспортних засобів.
На теперішній час земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,3900 га використовується по фактичному розміщенню автостоянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про їх передачу у власність або надання у користування (оренду), та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки, тобто земельна ділянка зайнята ним самовільно та кримінальне правопорушення є триваючим.
Таким чином, предметом злочинного посягання є земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,3900 га комунальної власності, яка належить Дніпровській міській раді.
22.10.2020 року прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 в порядку ст. 100 КПК України було винесено постанову про визнання речовим доказом земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,3900 га.
Таким чином, накладання арешту на речовий доказ, а саме на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,3900 га, що використовує без відповідних правовстановлюючих документів ПП ВФ «Стронг», без спеціального дозволу, з забороною користування вище зазначеної земельної ділянки є єдиним можливим заходом забезпечення кримінального провадження з метою унеможливлення використання, пошкодження, псування, знищення вище зазначеної земельної ділянки та припинення продовжуваного кримінального правопорушення. З огляду на викладене, прокурор звернувся до суду з цим клопотанням.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Слідчий суддя, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України визнав можливим розгляд клопотання за відсутності особи, у володінні якої знаходиться майно (іншого власника майна), оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000319 від 22.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 від 22.10.2020 року вказане нерухоме майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000319 від 22.09.2020 року.
Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що прокурором у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є предметом кримінального правопорушення, тому слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.
Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000319 від 22.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,3900 га згідно акту Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 1002-ДК/920/АП/09/01/-20 від 21.08.2020 року із забороною усім іншим особам, крім власника майна Дніпровської міської ради, на відчуження, розпорядження та користування вказаною земельною ділянкою.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

.