ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1650/20
УХВАЛА

"05" січня 2021 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , малолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , законного представника малолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , розглянувши у підготовчому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000565, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, погоджене з прокурором, про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українець, громадянин України, з начальною освітою, учень 8 класу Іванівського закладу освіти І-ІІІ ступенів Петриківської районної ради, на обліку в службі у справах дітей Петриківської райдержадміністрації не перебуває, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В

23.07.2020 близько 11-30 години ОСОБА_6 керуючи технічно справним трактором «Т-16» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , слідував у світлий час доби по сухому ґрунтовому дорожньому покриттю у полі поблизу с. Іванівка Петриківського району Дніпропетровської області, з боку с. Гречане, у напрямку с. Іванівка, перевозячи пасажира неповнолітнього ОСОБА_11 , який сидів ліворуч від водія ОСОБА_6 . В процесі руху, малолітній водій ОСОБА_6 , 23.07.2020 близько 11-30 години, не маючи достатніх навичок у керуванні транспортним засобом, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, легковажно розраховуючи на відвернення небезпечних наслідків, не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.13 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), відповідно до яких серед іншого:

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.13 «Право на керування транспортними засобами особам може бути надано:автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку,

не діючи таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, у полі поблизу с. Іванівка + 300 м, Петриківського району Дніпропетровської області, на Т-образному перехрещенні ґрунтових доріг, повертаючи ліворуч, виїхав лівими колесами керованого ним трактора на узбіччя, де скоїв наїзд на залізобетонний блок, внаслідок чого трактор перекинувся, спричинивши пасажиру ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: стиснення голови, шиї, тулуба тупим предметом; садна обличчя, шиї, грудної клітки; крововиливи у м`які тканини шиї, язик, стінку сонної артерії, епікард; емфізема легень, розриви окремих міжальвеолярних перегородок з інтраальвеолярними крововиливами в обох препаратах легень, в результаті яких настала смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на місці пригоди 23.07.2020 близько 11 години 40 хвилині від механічної асфіксії, яка розвинулась внаслідок стиснення голови, шиї, тулуба між тупими предметами, та знаходиться в прямому причинному зв`язку з спричиненими тілесними ушкодженнями унаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Порушення вимог п. 1.5 ПДР України водієм ОСОБА_6 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортною пригодою та настанням смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дії малолітнього ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд батьків строком на три роки.
Захисники адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 не заперечували проти застосування до нього примусових заходів виховного характеру та просили передати його під нагляд батьків.
Потерпіла ОСОБА_8 не заперечувала проти застосування до ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру.
Суд, вислухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння він не досяг повноліття.
Згідно характеристики ОСОБА_6 , за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, на обліку в службі у справах дітей Петриківської райдержадміністрації та на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, зареєстрований та проживає з батьками: мати ОСОБА_7 , батько ОСОБА_12 та бабусею ОСОБА_13 , санітарний стан житла задовільний.
Злочин, скоєний ОСОБА_6 , відповідно до ст.12 КК України є тяжким.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15 травня 2006 року, примусові заходи виховного характеру застосовують лише у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 97 КК України, до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч.2 ст.97 КК України) та при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України, до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а також передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх замінять, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи, мети виправлення неповнолітнього та з урахуванням практики має здійснюватись, як правило, не менше одного року.
Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена в повному обсязі.
При цьому, суд враховує, що ОСОБА_6 свою винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, позитивно характеризуються за місцем проживання та навчання.
ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 13 років, згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він підпадає під критерії, зазначені в статті 97 КК України.
Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній ОСОБА_6 проживає разом з батьками, які згодні на передачу сина під їх нагляд.
При призначенні примусових заходів виховного характеру, суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, його характеристику, умови життя, виховання і поведінку, ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батьків, а саме матері ОСОБА_7 та батьку ОСОБА_12 .
Заходи забезпечення кримінального провадження до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , не застосовувались.
Цивільний позов у справі відсутні.
Судові витрати за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 19/104-9/2/993 від 14.09.2020 року в розмірі 1634,50 грн та за проведення судової автотехнічної експертизи № 19/104-9/2/2017 від 22.10.2020 року у розмірі 490,35 грн, а всього в загальній сумі 2124,85 гривень із законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 на користь держави.

Речові докази: трактор «Т-16» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_10 .

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 318, 322, 342-376, 498-501 КПК України, суд
У Х В А Л И В
Клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстр досудових розслідувань за №0000565 від 23.07.2020 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнити.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає з батьками за адресою: АДРЕСА_1 , примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків, а саме: матері ОСОБА_7 та батька ОСОБА_12 , строком на три роки.
Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 19/104-9/2/993 від 14.09.2020 року в розмірі 1634,50 грн та за проведення судової автотехнічної експертизи №19/104-9/2/2017 від 22.10.2020 року у розмірі 490,35 грн, в загальній сумі 2124,85 (дві тисячі сто двадцять чотири грн 85 коп) гривень на користь держави.

Зняти арешт який був накладений 27.07.2020 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на трактор «Т-16» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 .

Речові докази: трактор «Т-16» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_10 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1