Справа № 211/451/20
Провадження № 1-кп/211/407/20
У Х В А Л А
іменем України

29 вересня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальні провадження № 0001630 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, № 0000182 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та № 0001368 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають вказані кримінальні провадження, які об`єднанні в одне провадження ухвалами Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2020 року та від 11.03.2020 року з присвоєнням єдиного судового номеру 211/451/20.
Прокурор ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_5 , звернулися до суду з клопотаннями в яких, посилаючись на те, що судове провадження не може бути закінчене до закінчення строку застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення і те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, просили суд про продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 днів.
Вислухавши думку прокурорів, які підтримали клопотання, потерпілої ОСОБА_11 , яка підтримала клопотання прокурорів, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти клопотань прокурорів та посилаючись на відсутність ризиків, що заявлені в клопотаннях прокурорів, просили змінити запобіжний захід обом обвинуваченим на домашній арешт, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Керуючись приписами ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає за доцільне продовжити щодо обвинувачених дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки суд вважає, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме судом враховуються дані про особу, як обвинуваченого ОСОБА_7 , так і обвинуваченого ОСОБА_6 , які раніше притягалися до кримінальної відповідальності, на теперішній час обвинувачується у вчиненні декількох епізодів кримінальних правопорушень, частина з яких відносяться до тяжких злочинів, раніше судимі, офіційно не працевлаштовані, тому маються ризики щодо ухилення їх від явки на виклики до суду, вчинення ними інших правопорушень та ризик незаконного впливу на представників потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а судовий розгляд по справі триває, тому продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Крім того, продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Вищевказані обставини, на думку суду, є достатнім приводом для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обом обвинуваченим.
При цьому, суд також бере до уваги, що тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України суд вважає за необхідним визначити обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави в межах передбачених ст. 182 ч.2 КПК України з покладенням на нього обов`язку повідомляти суд про зміну свого місця проживання. При цьому відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, суд не вбачає підстав для визначення йому розміру застави.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 331 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурорів - задовольнити.
Продовжити строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на шістдесят днів, а саме до 27 листопада 2020 року включно.
Продовжити строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на шістдесят днів, а саме до 27 листопада 2020 року включно.
Визначити розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 43940 ( сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень, в разі сплати якої вважати обраним ОСОБА_7 запобіжний захід заставу.
В разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_7 обов`язок повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити уповноваженій особі місць ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 7 діб з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1