Справа № 500/2099/19
Провадження № 1-кп/946/251/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002637, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, із неповною вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2018 року близько 15 годин в м. Ізмаїл Одеської області водій ОСОБА_4 , керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-21093» номерний знак НОМЕР_1 і рухався по вул. Телеграфна з боку вул. Первомайська в напрямку пр. Суворова в м. Ізмаїлі Одеської області, та в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме:

- п. 12.3. згідно з яким, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

-п. 12.4 згідно з яким, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., водій ОСОБА_4 не вибрав належну швидкість руху керованим ним транспортним засобом де на нерегульованому перехресті вул. Телеграфна кут вул. Топольна, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків легковажно розрахував на їх відвернення, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , яка в цей час рухалась на велосипеді «Салют» у попутному напрямку з вищевказаним транспортним засобом та здійснювала лівий поворот по ходу її руху на вул. Топольна.

В результаті наїзду на велосипедиста ОСОБА_5 їй було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому великогомілкової кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я більше ніж 21 день.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 286 ч. 1 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явлених йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що злочин він вчинив за вище описаних обставинах. Він дійсно 05 жовтня 2018 року близько 15 годин в м. Ізмаїл керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-21093» номерний знак НОМЕР_1 і рухався по вул. Телеграфна з боку вул. Первомайська в напрямку пр. Суворова в м. Ізмаїлі Одеської області, та в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме - п. 12.3., п. 12.4 не вибрав належну швидкість руху керованим ним транспортним засобом де на нерегульованому перехресті вул. Телеграфна кут вул. Топольна здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , яка в цей час рухалась на велосипеді «Салют» у попутному напрямку з вищевказаним транспортним засобом та здійснювала лівий поворот по ходу її руху на вул. Топольна. Після цього він викликав швидку допомогу. Під час лікування Фоторної від надавав останній матеріальну допомогу. Цивільний позов останньої він не визнає, оскільки його автомобіль був застрахований.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, потерпілої, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого.

При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_4 його провина в повному обсязі також підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 .

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 05 жовтня 2018 року близько 15 годин в м. Ізмаїл керувала велосипедом «Салют» рухалась по вул. Телеграфна з боку вул. Первомайська в напрямку пр. Суворова в м. Ізмаїлі Одеської області, де на нерегульованому перехресті вул. Телеграфна кут вул. Топольна ОСОБА_4 , який керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-21093» номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на неї. В результаті наїзду отримала тілесні ушкодження.

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст.ст. 65 - 67 КК України враховує характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, його сімейний стан, обставини, які обтяжують і пом`якшувальні покарання, а також дані, які внесені в досудову доповідь Ізмаїльського міськрайонного відділу пробації Південного міжрегіонального управляння з питань виконання кримінальних та пробації Міністерства юстиції про низький рівень ризику вчинення повторного правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства.

Обставин, які б згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом встановлено не було.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире розкаяння в скоєнні злочину, сприяння в його розкритті.

Отже, визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з того, що у нього наявні кілька обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що суттєво знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суд також враховує те, що обвинувачений характеризується позитивно, має неповнолітніх дітей, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, злочин вчинений ним з необежності, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити йому основне покарання, встановленого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу.

Також з урахуванням зазначених обставин суд не вважає за необхідне в даному випадку призначити обвинуваченому ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілою ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 та ПАТ «СК УНІКА» відповідно 14000 грн. в якості відшкодування завданої злочинами майнової шкоди, та 100000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає залишенню без розгляду для розгляду його в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач не довів обставин, на які він посилається вартість пошкодженого велосипеду, вартість ліків, які призначались їй, факту праці на посаді вбиральниці, розміру заробітної, сум відшкодованих ОСОБА_4 , таке інше.

Речові докази розподіляються відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у справі, підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст.ст. 124, 126 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним за ст. 286 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Запобіжний захід до набирання законної сили вироку відносно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 залишити без розгляду для розгляду його в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати у справі, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 9867 грн.

Речові докази у справі, на які накладено арешт згідно ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 09 жовтня 2018 року, а також 25 березня 2020 року скасувати, та повернути власникам.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд впродовж 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же термін з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя