Справа № 190/978/20
Провадження №1-в/190/136/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. П`ятихатки

Дніпропетровська область

П`ятихатський районний суд
Дніпропетровської області
в складі головуючого-судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ПВК ОСОБА_4
осудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 м. П`ятихатки справу за сумісним поданням ДУ П`ятихатської виправної колонії № 122 в Дніпропетровській області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_5 ,-

встановив :

До П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області поступило сумісне подання ДУ ПВК № 122 в Дніпропетровській області та спостережної комісії П`ятихатської РДА Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор подання не підтримав, представник ПВК та осуджений подання підтримали, спостережна комісія П`ятихатської РДА свого представника до суду не неправила, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Згідно ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання у виді обмеження волі, або позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. Основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким - є заохочувальними нормами кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки мають на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким» - необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно- корисної праці.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 14.03.2016р. вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 визнаний винним за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання 2 роки позбавлення волі, згідно ст. ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з встановленням іспитового строку в 2 роки, стягнуто на користь держави 123 гривні.

28.04.2018р. вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 визнаний винним за ч.2 ст.185 КК України, згідно ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду від 14.03.2016р., та остаточно до відбуття покарання призначено 3 роки позбавлення волі, запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено домашній арешт, строк відбування покарання відраховано з моменту звернення вироку до виконання, вирок вступив в закону силу 29.05.2018р., стягнуто на користь держави 600 гривен, затриманий в порядку виконання вироку 20.07.2018р..

З 16.08.2018 року засуджений відбуває покарання в ДУ П`ятихатській виправній колонії № 122 в Дніпропетровській області.

Станом на 13.08.2020 року засуджений відбув 2/3 частини строку покарання кінець строку покарання 20.07.2021р., згідно характеристик від 01.08.2019р., 23.01.2020р., 23.07.2020р.,характеризується позитивно, працевлаштований без оплати праці, до роботи ставиться добре, дотримується норм які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня,стягнень не має, має два заохочення 02.04.2019р. та 28.12.2019р. оголошено подяки ( за сумлінну поведінку та ставлення до праці, приймає участь в програмі диференційного виховного впливу «Знай свої права та обов`язки», в той же час ОСОБА_5 неодноразово судимий за аналогічні злочини, звільнявся умовно-достроково, а саме 20.11.1985 року на підставі ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області на не відбутий термін 2 роки 1 місяць 24 дня, також, до засудженого неодноразово застосовувалась звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком, але в подальшому через вчинення нових кримінальних правопорушень судом приймалися рішення про призначення реальної міри покарання з приєднанням не відбутих покарань за попередніми вироками.

Тобто, засуджений вже неодноразово користувався своїм правом не тільки на умовно- дострокове звільнення, а й на заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, проте, відповідних висновків для себе не зробив і продовжував після застосування до нього положень ст. ст. 75, 76, 81, 82 КК України свою злочинну діяльність, що свідчить про те, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і чергове умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання буде суперечити досягненню мети покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України, при цьому осудженим не виконані вироку суду від 14.03.2016р. та від 27.04.2018р. в частині погашення стягнень на користь держави.

Викладене свідчить, що відсутні підстави для звільнення осудженого з місць позбавлення волі, на підставі ст.81 КК України.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України суд ,-

ухвалив:

Відмовити в задоволені подання ДУ П`ятихатської ВК № 122 Дніпропетровської області та спостережної комісії П`ятихатської РДА Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її проголошення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Головуючий суддя