11-кп/804/858/20
221/3437/17
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України 11-кп/804/858/20
221/3437/17
Головуючий у І інстанції: Папаценко П.І.
Доповідач: Бєдєлєв С.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду

у складі: головуючого судді Бєдєлєва С.І.

суддів Сєдих А.В., Топчій Т.В.

за участю секретаря Меркулової Я.О.

прокурорів Сластіна М.С., Григоренка С.М.

захисника Богатченко В.М.

обвинуваченого ОСОБА_1

представників цивільного

відповідача В/Ч А2802 Берсан П.А., Джантемірова Р.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі кримінальне провадження № 0000085, внесене до ЄРДР 13 квітня 2017 року, за апеляційною скаргою захисника Богатченко В.М. на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вказаним вироком

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, раніше не судимого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо цивільного позову та відшкодування судових витрат.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вказаним вироком ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що він вчинив умисне вбивство ОСОБА_3 при наступних обставинах.

ОСОБА_2 , проходячи військову службу за контрактом у військовій частині А2802 на посаді старшого стрільця у званні «матрос», 13 квітня 2017 року приблизно о 02:00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території дачі в с. Водяне Волноваського району Донецької області, під час конфлікту з військовослужбовцем цієї ж військової частини ОСОБА_3 , який виник між ними на ґрунті особистих неприязних відносин, застосовуючи закріплену за ним у зв`язку з військовою службою автоматичну вогнепальну зброю - автомат конструкції Калашникова АК-74 № НОМЕР_1 , з метою вбивства ОСОБА_3 зробив постріли, заподіявши йому три вогнепальні кульові наскрізні поранення несумісні з життям, від яких він помер на місці.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В своїй апеляційній скарзі, за її змістом, захисник Богатченко В.М., посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить вирок скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, скасувати запобіжний захід, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_1 з під варти в залі суду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник вказує, що стороною обвинувачення не надано жодного належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 85,86 КК України, які прямо чи побічно підтверджують існування обставин, на які послався прокурор в судовому засіданні, як доведені, та які зазначив у вироку суд. Докази, які досліджені судом, свідчать про те, що інкримінований ОСОБА_1 злочин, є недоведеним, оскільки стороною обвинувачення не надано необхідних, достатніх, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом в їх сукупності свідчать про доведеність його вини.

Вказує на те, що визнавальні покази під час слідчого експерименту ОСОБА_1 давав під тиском, захисника фактично в нього не було, чим було порушено його право на захист, передбачене ст. ст. 59,63,129 Конституції України, 20,48,49,52,54,87,338,339, КПК України, що згідно ст. 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення. Захисник Лісодід О.В., який був призначений для захисту ОСОБА_1 за дорученням про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 13.04.2017 року, свої повноваження здійснював не належним чином. Більш того взагалі усунувся від виконання своїх професійних обов`язків, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які його заяви скарги чи клопотання щодо захисту ОСОБА_1 . Жодної конфіденційної зустрічі з підзахисним не відбулося. Участь в проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого він не приймав. Також вказує на упередженість слідчого та захисника Лісодіда О.В. при проведенні даної слідчої дії, яка виразилася в притягненні до її участі зацікавлених понятих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Але вказані особи під час, зазначений в протоколі проведення слідчого експерименту, у відділ поліції не викликались, раніше неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності. У той час щодо них розслідувались ряд кримінальних проваджень, а Волноваським районним судом розглядались кримінальні провадження, інтереси яких захищав захисник Лісодід О.В. Стверджує, що захисник Лісодід О.В. та поняті фактично участь в проведенні слідчого експерименту не приймали.

Висновки судово-медичних експертиз трупа ОСОБА_3 № 1043 та № 53/1043 від 15.05.2017 року, не викривають ОСОБА_1 у вчиненні злочину, оскільки за висновками експертиз тілесні ушкодження у потерпілого не могли утворитися при обставинах на які послався обвинувачений під час проведення слідчого експерименту, що підтвердив судово медичний експерт ОСОБА_6 в судовому засіданні. Отже, вказане свідчить, що ОСОБА_1 не знає від яких саме пострілів помер потерпілий, бо він в нього не стріляв. За таких обставин при проведенні слідчого експерименту докази отримані з порушенням положень ст. 89 КПК України, тому є неналежними і недопустимим.

Наведене є істотним порушенням вимог КПК, яке перешкодило суду ухвалити законне рішення.

Також, на думку захисника Богатченко В.М., суд безпідставно послався на покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Покази свідка ОСОБА_9 в частині того, що він оглядав автомати і що на автоматі ОСОБА_1 начебто були порохові гази не є допустимим доказом тому, що в цій частині доказом може бути тільки висновок судово балістичної експертизи, відповідно до якої на жодному автоматі, які були надані для експертизи, в тому числі на автоматі ОСОБА_1 , не було слідів порохових газів.

Інші письмові докази: рапорт заступника прокурора військового гарнізону Гладій О. від 13.04.2017 року, рапорти чергових Волноваського ВП від 13.04.2017 року, матеріали службового розслідування за фактом загибелі військовослужбовця військової частини матроса ОСОБА_3 , матеріали службового розслідування поранення військовослужбовця ОСОБА_8 , витяг з журналу ведення бойових дій 36 окремої бригади морської піхоти, журнал ведення бойових дій 36 окремої бригади морської піхоти, не є допустимими доказами відповідно до ст.ст. 86, 89 КПК України, тому що отримані не в порядку, встановленому КПК України. Крім цього, посилання у вироку на матеріали за результатами НСРД, які сам прокурор просив виключити з числа доказів, взагалі є недоречним.

Також вказує, що суд після дослідження всіх доказів всупереч вимогам ст. 363 КПК України з власної ініціативи повернувся до судового розгляду та змусив прокурора заявити клопотання про проведення медико криміналістичної експертизи. Однак в ухвалі від 11 грудня 2019 року про призначення цієї експертизи суд не вказав які речові докази направляються експерту, і експерт у своєму висновку не вказав яким чином і ким були доставлені ці речі.

Зазначає, що суд в порушення п. 3 ч. 1 ст. 411КПК України за наявності суперечливих доказів, які мали істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Окрім того, суд не обґрунтував розмір суми моральної шкоди, яку стягнув на користь потерпілої з обвинуваченого ОСОБА_1 . Вважає, що заподіяна шкода повинна бути стягнута з цивільного відповідача - військової частини А2802, представник якої не був присутнім при судовому розгляді.

Зауважує, що в матеріалах кримінального провадження міститься не повний журнал судових засідань. Під час апеляційного розгляду захисник Богатченко В.М. в цій частині уточнила свої апеляційні доводи та зазначила, що відсутній технічний запис судового процесу від 23 та 28 січня 2019 року, в якому були допитані колишній захисник Лісодід О.В. та судово-медичний експерт Лактіонов М.А.

Позиції інших учасників судового провадження

Обвинувачений підтримав апеляційну скаргу свого захисника, просить її задовольнити, а вирок суду скасувати з наведених захисником підстав.

Прокурор та представники цивільного відповідача В/Ч А2802 заперечує проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважає вирок суду законним та обґрунтованим.

Потерпіла ОСОБА_11 , її представник адвокат Калантаєнко С.В. у судове засідання апеляційного суду не з`явились, хоча про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомили.

Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого та його захисника, прокурора, представників цивільного відповідача В/Ч А2802, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Мотиви суду

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 в умисному вбивстві ОСОБА_3 , є обґрунтованими. Його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України.

Викладені в апеляційній скарзі захисника Богатченко В.М. доводи про те, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, на досудовому слідстві і судом істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону і неправильно застосований кримінальний закон, є безпідставними.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове слідство і судовий розгляд у ньому проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, направлених на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин кримінального провадження. Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому злочині, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами. А зокрема, його винність підтверджується матеріалами слідчого експерименту за його участю, показаннями ряду вказаних у вироку свідків, матеріалами огляду місця події, висновками судових експертиз, даними протоколів слідчих дій, іншими матеріалами кримінального провадження.

Суд ретельно перевірив в судовому засіданні доводи ОСОБА_1 , аналогічні тим, які викладені в апеляційній скарзі захисника Богатченко В.М. про те, що ОСОБА_1 вбивство ОСОБА_3 не вчиняв.

Викладені у вироку мотиви про визнання цих доводів безпідставними, направленими на ухилення від кримінальної відповідальності за скоєне, колегія суддів розцінює аргументованими, відповідними матеріалам кримінального провадження.

Суд обґрунтовано, мотивуючи висновки про винність ОСОБА_1 в умисному вбивстві ОСОБА_3 , взяв до уваги матеріали слідчого експерименту за його участю, при проведенні якого він, визнаючи свою винність у вбивстві ОСОБА_3 детально розповідав слідчим органам про обставини вчинення злочину.

Він розповідав, що під час вживання алкогольних напоїв з військовослужбовцями ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 між ним та ОСОБА_3 виникла сварка, вони бились. ОСОБА_3 перемагав. А коли вийшов на подвір`я, він, взявши свій автомат пішов за ним і сказав: «Ще будеш лізти, пристрелю.» Незважаючи на попередження ОСОБА_3 накинувся на нього, тому він на відстані біля 1,0м від нього здійснив постріли, від яких ОСОБА_3 впав і помер на місці. Одразу до них підбігли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (т.2 а.п. 119-133).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у ОСОБА_1 не було підстав для самообмови. Більш того, він при проведенні вказаної слідчої дії давав ті показання у присутності захисника ОСОБА_12 , експертів та понятих.

У кримінальному провадженні відсутні також дані, які б свідчили про проведення вказаної слідчої дії з отриманням цих показань обманним або будь-яким іншим протиправним способом. В судовому засіданні перевірялись доводи обвинуваченого і апеляційні доводи захисника Богатченко В.М. про те, що на досудовому слідстві, у тому числі під час проведення слідчого експерименту, до обвинуваченого застосовувались недозволені методи ведення слідства і, що при цьому захисник Лісодід О.В. не був присутній, слідчий ОСОБА_13 був упереджений, а поняті ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були зацікавлені. Вказані доводи свого підтвердження не знайшли. ОСОБА_1 будь-які зауваження до протоколу слідчого експерименту не вносив. Вони також спростовуються показаннями допитаних у судовому засіданні адвоката Лісодіда О.В., експертів ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , понятого ОСОБА_15 . При цьому, суд також правильно прийняв до уваги пояснення ОСОБА_16 15 квітня 2017 року, які він надав при освідоцтві експерту Волноваського відділення СМЕ ОСОБА_17 про те, що виявленні у нього тілесні ушкодження, отримані 13 квітня 2017 року від потерпілого ОСОБА_3 , після чого він його застрелив. Працівники поліції до нього фізичне насильство не застосовували. За висновками експерта № 37 від 19 квітня 2017 року ці пояснення не суперечать подіям та утворились у строк, які він вказав при освідоцтві.

Тому ці доводи сторони захисту обґрунтовано визнані судом такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження (, т.5, а.п. 25; 38-39;67-69; 145-148; т. 6, а.п. 158-162; 249-250; т. 7, а.п. 7, 36 оборот, 37). З урахуванням наведеного, суд, зваживши показання ОСОБА_1 в подальшому, який в судовому засіданні вину свою не визнав та пояснив, що слідчий експеримент був проведений під тиском і, давши даній обставині відповідну оцінку, правильно обґрунтував свої висновки у вироку його показаннями, даними у стадії досудового слідства при проведенні слідчого експерименту, а змінені показання обґрунтовано визнав таким, що направлені на пом`якшення відповідальності за скоєне.

Суд також в судовому засіданні перевірив апеляційні доводи про протиріччя між напрямком ранових каналів, локалізацією вхідних та вихідних вогнепальних наскрізних ран на тілі ОСОБА_3 , зазначених у висновках судово-медичних експертиз № 1043 та № 53/1043 від 15.05.2017 року та обставинами їх утворення, продемонстрованими ОСОБА_1 в ході проведення слідчого експерименту, як підтвердження його непричетності до вбивства. Ці протиріччя суд, допитавши судово-медичного експерта ОСОБА_6 , усунув, правильно обґрунтувавши свій висновок про неспроможність апеляційних доводів з цього приводу тим, що ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, постріли з автомату здійснював у темну пору доби, без будь якого освітлення. Тому за дуже короткий проміжок часу він не міг у повному обсязі візуально запам`ятати, як свої дії при здійсненні пострілів, так і зміну положення тіла ОСОБА_3 від кожного з трьох смертельних поранень, за наявності гострого болю, якого зазнав останній. Отже, апеляційні доводи про неналежність та допустимість доказів, отриманих при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_1 та висновків судово-медичних експертиз, е безпідставними.

Допитані судом свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 також викривають ОСОБА_1 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_3 . Всі вони вказують на те, що разом з обвинуваченим та потерпілим до настання події вживали алкогольні напої. Між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 почалась бійка. Потім ОСОБА_7 , ОСОБА_10 без зброї вийшли на подвір`я, а ОСОБА_3 продовжував за шию утримувати ОСОБА_1 . А коли відпустив, також вийшов на подвір`я. За ними з автоматом пішов ОСОБА_18 і пролунали постріли, внаслідок яких ОСОБА_3 був смертельно поранений, а ОСОБА_8 отримав поранення пальця на руці. На питання ОСОБА_1 навіщо він це зробив, почули відповідь, що не треба було до нього лізти, що йому з цим жити. Будь- яких проникнень диверсійних груп та пострілів з непідконтрольної Україні території не було.

Свідок ОСОБА_19 суду дав показання про те, що після стрілянини прибіг на місце події. ОСОБА_1 , крім інших, спав на своєму ліжку. Поруч з ним знаходився його автомат з патроном у стволі із відчутним запахом порохових газів та слідів газу на стволі? що свідчило про те, що з автомату нещодавно стріляли. При цьому він оглянув усі автомати і цей запах відчувався лише від автомату ОСОБА_1 . Покази свідка ОСОБА_19 не суперечать висновку судово-балістичної експертизи, згідно якого питання «чи проводились постріли з наданих на дослідження автоматів, у тому числі ОСОБА_1 », не вирішувалось, оскільки не входить до компетенції експерта баліста (т.2 а.п. 99-114). Отже апеляційні доводи про те, що показання свідків є недопустимими доказами, не ґрунтуються на законі.

Крім того, показання ОСОБА_1 , надані під час проведення слідчого експерименту, та свідків, надані в судовому засіданні, знаходяться в повній відповідності з іншими доказами, які суд дослідив в судовому засіданні.

Вони підтверджуються: матеріалами огляду місця події, з яких вбачається, що ОСОБА_3 був вбитий біля приміщення де влаштувались ОСОБА_1 , свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .. В ході огляду місця події були вилучені чотири автомати Калашнікова з патронами калібру 5,45 мм з загальною кількістю 119 шт. в якості речових доказів; матеріалами огляду трупа ОСОБА_3 з відображеннями смертельних трьох наскрізних кульових поранень; висновками судово-медичних експертиз про характер, механізм і локалізацію заподіяних ОСОБА_3 тілесних ушкоджень у вигляді двох вогнепальних кульових наскрізних поранень грудної клітини з пошкодженням серця, обох легень та печінки, вогнепального кульового наскрізного поранення правого стегна з пошкодженням м`яких тканин та судинно-нервового пучка, що ускладнилися виливом крові в плевральні та черевну порожнини у загальній кількості 2700 мм та масивною зовнішньою кровотечею, які утворилися в результаті здійснення пострілів з автомату і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя і призвели до смерті на місці незадовго до її настання, (виявлений спирт етиловий у кількості 2,18%, що стосовно до живих осіб становить алкогольне сп`яніння середнього ступеню); висновками судово-балістичної експертизи про те, що всі вилучені автомати, у тому числі ОСОБА_1 , придатні для здійснення пострілів; висновками медіко-криміналістичної експертизи, згідно яких вогнепальні поранення, заподіяні ОСОБА_3 , утворилися від дій оболонкових куль калібру 5,45 м з відстані близько півметра. (т. 2 а.п.9-14, 30, 31, 37-48, 97-114, 115-118,157-158; т.3 а.п. 17-47, т. 6 а.п. 94-133).

У судовому засіданні досліджені і інші докази: матеріали службового розслідування за фактом загибелі ОСОБА_3 , поранення ОСОБА_8 журнал ведення бойових дій та витяг з нього, згідно яких на час вчинення злочину бойові дії не велись, обстріли зафіксовані не були, деверсійно-розвідувальні групи не були помічені, чим спростовуються доводи ОСОБА_1 , надані у судовому засіданні, та апеляційні доводи захисника Богатченко В.М. про те, що вбивство ОСОБА_3 міг вчинити будь хто з протилежного боку лінії розмежування. Також неспроможними є апеляційні доводи захисника про неналежність та недопустимість цих доказів. Вони отримані у відповідності з вимогами КПК України, визнані речовими доказами. Тому суд на законних підставах обґрунтував ними свої висновки і поклав їх за підставу вироку ( т.3 а.п. 48-97; т. 5 а.п. 196; т. 6 а.п. 70-73). Що стосується рапорту заступника прокурора військового гарнізону Гладій О. від 13 квітня 2017 року, рапортів чергових Волноваського ВП від 13 квітня 2017 року, то ці матеріали носять лише інформаційний характер та не є доказами у кримінальному провадженні. Тому апеляційні доводи про їх неналежність та недопустимість як доказів, є неспроможними.

З журналу судового засідання від 11 грудня 2019 року та носія технічного запису судового процесу вбачається, що прокурором заявлене письмове клопотання про призначення судової медико-криміналістичної експертизи (т. 5 а.п. 246-247). Дане клопотання було обговорено учасниками судового провадження, які, у тому числі захисник Богатченко В.М., не заперечували проти її призначення. Суд, з дотриманням вимог ст. 350 КПК України, заслухавши їх думку, задовольнив клопотання прокурора. Не зазначення в ухвалі суду, які саме докази надаються експертам, а експертами у висновку ким і яким чином вони були доставлені до експертної установи, не впливають на висновки експертів, оскільки вони вправі самостійно вирішувати які матеріали їм потрібні для проведення експертизи і за необхідністю витребують їх. За таких обставин, апеляційні доводи захисника Богатченко В.М. про те, що суд змусив прокурора заявити це клопотання, є неспроможними.

З журналу судового засідання вбачається, що 23 січня 2019 року у судовому засіданні допитаний лише адвокат Лісодід О.В. (т.5 а.п. 5-7). У зв`язку з неякісним технічним записом (відсутність відеозапису на технічному носії), судом 8 квітня 2019 року повторно був допитаний адвокат Лісодід О.В., який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, під присягою підтвердив факт своєї участі у проведенні слідчого експерименту 25 квітня 2017 року.

28 січня 2017 року судом допитаний експерт ОСОБА_6 , який підтвердив факт проведення за його участю та за участю інших осіб, зазначених в протоколі слідчого експерименту від 25 квітня 2017 року, у тому числі за участю захисника Лісодіда О.В. При цьому при відтворенні дисків відео та аудіо у наявності (т.5 а.с. 38-39). Крім того 20 вересня 2019 року судом повторно допитаний експерт ОСОБА_6 з зазначених питань, де відтворення відео та аудіо відкривається (т. 5 а.п. 145-148). Дослідженням інших технічних носіїв, у тому числі з архіву Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, із записами судових засідань 17 листопада 2017 року, 31 жовтня 2019 року, 14 квітня 2020 року, при відтворенні яких виникли певні складнощі, встановлена наявність аудіо та відео технічних записів у зазначені дати, які відтворюються належним чином. Тому апеляційні доводи захисника про відсутність деяких технічних записів судового процесу також є безпідставними.

Вирішуючи питання про зміст та направленість умислу ОСОБА_1 , суд виходив із сукупності всіх конкретних обставин кримінального провадження. Сам характер його дій, усвідомлюючи застосування дуже небезпечної вогнепальної зброї на короткій відстані від потерпілого, наслідки, які можуть настати, свідчать, що він діяв з прямим умислом, спрямованим на позбавлення життя останнього. Він виконав весь обсяг дій, які вважав за необхідне виконати для досягнення своєї мети. Здійснюючи численні постріли в бік потерпілого, він безперечно усвідомлював, що позбавляє його життя і бажав цього, тобто діяв з прямим умислом на вбивство.

Досліджуючи мотив злочинних дій ОСОБА_1 щодо потерпілого, суд обґрунтовано визнав його на грунті особистих неприязнених відносин, які виникли раптово під час сумісного вживання алкогольних напоїв з подальшою бійкою, за результатами якої переміг ОСОБА_3 , що спонукало ОСОБА_1 на помсту.

Виходячи з доказів, які були досліджені в судовому засіданні, які прямо і побічно викривають ОСОБА_1 у вчиненні злочину щодо ОСОБА_3 , суд зробив правильний висновок про неспроможність доказів сторони захисту, достатньо повно обґрунтувавши його у вироку і правильно кваліфікував його злочинні дії за ч. 1 ст. 115 КК України.

Що стосується призначеного ОСОБА_1 покарання, то воно є справедливим, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд врахував ступень тяжкості вчиненого злочину, данні про особу винного , який вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 1167,23 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно ст.ст. 1172,1174 ЦК України на юридичну особу покладається відповідальність за наслідками вчинення злочину за наявності як загальних умов делікатної відповідальності, так і спеціальних, зокрема перебування працівника у трудових (службових) відносинах з юридичною особою або фізичною особою роботодавцем незалежно від характеру таких відносин, під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. У випадку завдання шкоди працівником діями, які за своїм змістом не випливають з виконання ним трудових обов`язків (у даному випадку обов`язків військової служби) , не виникає відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, спричинену її працівником.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем юридичної особи В/Ч А 2802. Але вчинив злочин внаслідок своєї протиправної поведінки поза межами виконання ним своїх службових обов`язків. Тому суд відповідно до вимог закону стягнув з нього на користь потерпілої грошову компенсацію завданої моральної шкоди.

Визначаючи розмір грошової компенсації моральної шкоди потерпілій ОСОБА_11 , суд врахував, що у зв`язку із передчасною смертю сина її спосіб життя зазнав суттєвих змін. Вона перенесла і продовжує переносити фізичні і душевні страждання, вимушена прикладати постійні зусилля для організації свого життя, яке склалося у неї внаслідок злочинних дій обвинуваченого, а також для відновлення його попереднього стану, з урахуванням того, що потерпіла не отримала жодного морального відшкодування, а також вибачень з боку обвинуваченого ОСОБА_1 . При цьому суд також врахував вік обвинуваченого, його соціальний статус та, керуючись принципом розумності і достатності, стягнув з останнього моральну шкоду у повному обсязі, а саме у розмірі 300 000 грн., що є достатнім і справедливим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що розмір грошової компенсації відшкодування моральної шкоди потерпілій визначений судом за принципом розумності і достатності, з урахуванням характеру правопорушення, глибини її фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, зазначених у вироку, які мають істотне значення.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника Богатченко В.М. , а отже і для скасування вироку суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

апеляційну скаргу захисника Богатченко В.М. залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_1 у той же строк з моменту вручення йому її копії.

Головуючий суддя Бєдєлєв С.І.

Суддя Сєдих А.В.

Суддя Топчій Т.В.