ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1753/20 Номер провадження 11-сс/814/1065/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в м. Полтаві, матеріали клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 КВП ГУНП України в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Малики, Кременчуцького району, Полтавської області, громадянки України, заміжньої, не працюючу, маючу на утриманні неповнолітню дитину, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , останній раз судиму 17 січня 2020 року за ч. 2 ст. 185 України до покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік 6 років
за апеляційною скаргою прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 листопада 2020 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП України в Полтавській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосовано стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці з покладенням відповідних обов`язків.

Рішення слідчої судді мотивовано тим, що докази, надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй злочинів та достатніх підстав вважати, що існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але з врахуванням обставин ст. 178 КПК України стороною обвинувачення не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вказаним ризикам.
Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурором Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що вказана ухвала суду першої інстанції є незаконною і необґрунтованою з підстави невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що підозра є обґрунтованою, а ризики передбачені п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України належним чином доведені та з урахуванням обставин ст. 178 КПК України необхідно підозрюваній обрати запобіжний захід тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, позицію учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні СВ відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000289 від 21 жовтня 2020 року за ознаками злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, було встановлено, що 10 вересня 2020 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи між будинками №5 та №7 по вул. Портова в м. Горішні Плавні Полтавської обл., помітила мобільний телефон марки «Мі» модель «A3», блакитного кольору, який знаходився поруч з ОСОБА_10 , який в той момент спав на землі поблизу столу, що розташований у дворі між вищезазначеними будинками. В цей час у неї виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення вказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, скориставшись тим, шо за її діями ніхто не спостерігає, викрала мобільний телефон марки «Мі» моделі «АЗ» блакитного кольору, імеі1 - НОМЕР_1 , імеі2 - НОМЕР_2 вартістю 4013 гривень 33 копійки.

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникла та розпорядилась викраденим на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 4013 гривень 33 копійки.

10 жовтня 2020 року близько 03 години в ОСОБА_7 , в якої на момент перебував в розпорядженні мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 8», темно-сірого кольору, який належить ОСОБА_11 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, за допомогою мобільного додатку «Приват24», що був встановлений на мобільному телефоні ОСОБА_11 , перерахувала належні йому грошові кошти в сумі 1100 гривень на банківську картку № НОМЕР_3 , емітовану АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_12 .

Після цього мобільний телефон був повернутий власнику, а викраденими коштами ОСОБА_7 розпорядилась на власний розсуд, чи.м спричинила ОСОБА_11 матеріальних збитків на суму 1100 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України.

30 жовтня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
12 листопада 2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про заміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 182 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаних злочинах, на даному етапі провадження підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в їх сукупності, доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 21. 10.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 22.10.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 30.10.2020 року; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_7 від 20.10.2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 06.11.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.11.2020 року., а також іншими доказами, здобутими під час здійснення досудового розслідування, які були оголошені в судовому засіданні прокурором.
Крім того, ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечувала своє вини у вчиненні злочинів, в яких її підозрюють.
Отже, перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий у клопотанні та прокурора в судовому засіданні колегія суддів приходить до висновку, що наведені у клопотанні обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів передбачених ч.2 ст. 182 КК України.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненими інкримінованими злочинами підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого злочину є обґрунтованою, що дає підстави для застосування щодо неї одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України. Обставини, що дають підстави органу досудового розслідування підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінуємих їй кримінальних правопорушень обґрунтовуються дослідженими доказами.
Перевіряючи доведеність ризиків передбачених ст. 177 КК України колегія суддів вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні достатнім чином обґрунтовано лише ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрювана ОСОБА_7 раніше неодноразово судима за злочини проти власності і продовжує вчиняти злочини в той час, коли обвинувальні акги відносно неї знаходяться на розгляді в Комсомольському міському суді, що свідчить про існування ризику вчинення нею іншого кримінального правопорушення.
Щодо доводів прокурора, що слідчим суддею не враховано наявність усіх ризиків, зазначених у клопотанні, апеляційний суд звертає увагу прокурора на те, що в ухвалі слідчого вказані обставини досліджувались, а твердження прокурора з цього приводу є недоведеним.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що підозрювана ОСОБА_7 добровільно з`явилася до суду для розгляду клопотання про обрання їй міри запобіжного заходу, відомостей щодо перешкоджання кримінальному провадженню, суду надано не було.
Також апеляційний суд звертає увагу, що підозрюваній обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, контроль виконання якого, у відповідності до вимог ст.181 КПК України, покладається на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, який має відповідні повноваження по здійсненню контролю за поведінкою підозрюваної. Саме належне дотримання умов застосованого запобіжного заходу дозволить уникнути заявлених у клопотанні ризиків.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Більш того, строк застосованого запобіжного заходу до підозрюваної закінчується 29 грудня 2020 року, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не було встановлено порушень умов домашнього арешту з боку ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні з моменту його застосування, що свідчить про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.
Оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованим, оскільки даний вид запобіжного заходу зможе запобігти ризику п.5 ч.1 ст. 177 КПК.
Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 листопада 2020 року без змін.
Уточнити строк дії запобіжного заходу та визначити його до 29 грудня 2020 року.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4