Справа № 461/9540/20
Провадження № 1-кс/461/50/21
УХВАЛА

04.01.2021 року, слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова, ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 , про повернення йому на зберігання, з можливістю використання - автомобіль марки «BMW-428I» державний номерний знак НОМЕР_1 , з скасуванням накладеного на нього попередньо арешту чи без такого у кримінальному провадженні №0001693 від 17 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаним клопотанням про повернення йому на зберігання, з можливістю використання автомобіль марки «BMW-428I» державний номерний знак НОМЕР_1 , з скасуванням накладеного на нього попередньо арешту чи без такого, який накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова. Клопотання мотивує тим, що з вказаним автомобілем вже проведені всі необхідні експертизи, та потреба в його зберіганні відпала.

В судове засідання заявник не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що не заперечує проти задоволення клопотання заявника в частині зняття заборони користування автомобілем, в решті (відчуження, проведення обліково-реєстраційних операцій) - заперечив.

Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Статтями 172, 174 КПК України визначений порядок розгляду слідчим суддею питань накладення та скасування арешту майна: речових доказів, майна особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 100 КПК України).

Отже, до повноважень слідчого судді не виходить вирішення питання про визначення місця зберігання арештованої речі. Зберігання речових доказів здійснюється органом досудового розслідування в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104. Тому, щодо вирішення питання щодо повернення транспортного засобу на відповідальне зберіганні, заявнику необхідно звернутися до органу досудового розслідування.

Щодо скасування накладеного на автомобіль арешту, слідчий суддя зазначає наступне.
Положення статей 317 та 319 ЦК України, визначають зміст права власності, зокрема, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Судом було встановлено, що 16 листопада 2020 року, о 18:35 год. у м Львові по вул. Науковій, поблизу перехрестя Наукова-Симоненка, відбулась ДТП (наїзд ТЗ на пішохода) за участю автомобіля марки "BMW 428I" реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_4 . В результаті вказаної ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, а. транспортний засіб зазнав технічних пошкоджень.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 17 листопада 2020 року в справі 461/9540/20 було накладено арешт на автомобіль марки "BMW 428I" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та яким фактично володіє ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Станом на день подання ОСОБА_3 вказаного клопотання - експертами вже було досліджено автомобіль марки "BMW 428I" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
За правилами ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи вищевикладене, та те, що у кримінальному провадженні були проведені всі необхідні огляди, експертизи та інші процесуальні дії, - слідчий суддя вважає, що на даний час потреба досудового розслідування у подальшому утриманні транспортного засобу відпали, тому є необхідність в задоволенні клопотання про часткове скасування арешту з автомобіля в частині користування. Однак, слідчий суддя зазначає, що прохання заявника про повернення йому автомобіля на відповідальне зберігання - не входить до повноважень слідчого судді. З таким клопотанням заявнику необхідно звернутися до органу досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 174, 376 КПК України, слідчий суддя

ВСТАНОВИВ:

Клопотання задовільнити частково.

Скасувати арешт накладений на автомобіль марки "BMW 428I" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та яким фактично володіє ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в частині заборони користування даним транспортним засобом.

Зобов`язати старшого слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління національної поліції України, у Львівській області ОСОБА_6 , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001693 від 17 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, повернути автомобіль марки "BMW 428I" реєстраційний номер НОМЕР_1 власнику.

Заборонити: розпоряджання та проведення обліково-реєстраційних операцій із автомобілем "BMW 428I" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України, ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1