У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 ,
перекладач ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.12.2020 р. клопотання прокурора задоволено, обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 21.02.2021 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянта.

Обвинувачений ОСОБА_5 не погоджується із прийнятим рішенням та вважає, що підстав для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має.
На думку апелянта, як в клопотанні прокурора, так і в ухвалі суду не наведені доказів на підтвердження заявлених прокурором ризиків, зокрема переховування від суду та вчинення нових кримінальних правопорушень. Матеріали кримінального провадження містять докази того, що він, на місце події викликав швидку медичну допомогу, яку чекав до їх приїзду, що можуть підтвердити медичні працівники. Крім цього, ухвала суду не містить доказів на обґрунтування пред`явленого йому обвинувачення.
Вважає, що висновки суду про те, що він вчиняє дії, направлені на затягування судового розгляду кримінального провадження є безпідставними, оскільки розгляд справи впродовж 7 засідань відкладався не з його вини, і за цей час, суд лише постановляв ухвали про продовження йому строку тримання під вартою.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва, знаходяться матеріали кримінального провадження № 0002923 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
24.07.2018 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
27.10.2020 р. Центральним районним судом м. Миколаєва строк дії запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжений до 25.12.2020 р.
23.12.2020 р. в судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначаючи, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, пов`язаних із посяганням на особу, що свідчить про схильність обвинуваченого до систематичної злочинної діяльності, а також процесуальну поведінку обвинуваченого, направлену на затягування судового розгляду, суд дійшов висновку про наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення нового кримінального правопорушення, та вважав, що подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим, зазначеним ризикам неможливо запобігти застосуванням іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002923, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, за вчинення тяжких злочинів, наразі обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого у стані алкогольного сп`яніння. Впродовж судового розгляду за клопотанням ОСОБА_5 , докази якими обґрунтовується винуватість останнього, досліджуються втрете, що певною мірою свідчить про вчинення ним дій, направлених не на скоріший розгляд кримінального провадження, а навпаки затягування судового розгляду. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припустити, що обвинувачений може переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, і свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків є вірним.
Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта в частині необґрунтованості висновків суду першої інстанції про наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки вказане питання було предметом розгляду, під час обрання відносно нього запобіжного заходу, і, наданий час, з урахуванням положень ч. 3 ст. 199 КПК України, такі обставини не розглядаються.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, про що просить апелянт.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання стосовно продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3