Провадження №1-кс/712/5262/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
дізнавача ОСОБА_3

адвоката володільця майна ОСОБА_4

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання внесене у кримінальному провадженні № 0000826, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125КК України слідчим СВ Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції лейтенантом поліції ОСОБА_5 та погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно,
ВСТАНОВИВ:
До суду звернулася слідчий СВ Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції лейтенант поліції ОСОБА_5 . з клопотанням про накладення арешту.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні СВ Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000826 від 27.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.10.2020 до Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 , про те, що вона разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , поїхала до його дачного домоволодіння, що знаходиться на СТ "Фотон" с. Лозівок Черкаського району, Черкаської області, де ОСОБА_8 , катував тобто умисно заподіяв сильного фізичного болю та фізичного і морального страждання шляхом нанесення побоїв ОСОБА_7

27.10.2020 року о 20:50 год. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит.: АДРЕСА_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України. В ході особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Хуавей», що був при ньому на момент затримання, який поміщено до сейф-пакету № ЕХР 0378586.

28.10.2020 вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_8 предмети постановою слідчого визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення особистого обшуку 27.10.2020 року, затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: мобільний телефон марки «Хуавей», який поміщено до сейф-пакету № ЕХР 0378586.
В судовому засіданні дізнавач ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому.
Адвокат володільця майна ОСОБА_4 в судовому засіданні проти накладення арешту на телефон заперечував. При допиті потерпілої, остання не вказувала, що на телефоні фіксувалася будь-яка зйомка.
Заслухавши доводи дізнавача, думку адвоката володільця майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає наступне.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як вбачається зі змісту клопотання слідчого, будь-яких даних на обґрунтування законності підстав накладення арешту на майно, які б відповідали меті та завданням арешту та свідчили про наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, воно не містить.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що накладення арешту на майно на підставі наведених у клопотанні підстав порушить «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини та юридичної особи.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Так, згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий суддя, суд повинен врахувати, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вказані дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Разом із цим, стороною обвинувачення не обґрунтовано, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, а також можливість виконання завдання в кримінальному провадженні, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням та можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю результатами інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту по вищевказаному кримінальному провадженню задоволенню не підлягає, оскільки внесено без передбачених діючим законодавством обґрунтувань.

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 170-173, 369-372, 376 КПК України, суддя слідчий,

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про накладення арешту в кримінальному провадженні №0000826 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1