ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2707/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" серпня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 , про визнання постанови прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 щодо часткової відмови у задоволенні клопотання незаконною -

ВСТАНОВИВ:
30.07.2020 року у провадження Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 в якій просив: поновити строк на оскарження; постанову прокурора від 07.03.2020 року скасувати і зобов`язати виконати клопотання в повному обсязі.

В обґрунтуванням зазначив, що постанова прокурора ОСОБА_4 від 07.03.2020 року про часткову відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 01.07.2020 вх. №196 к 20 щодо повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за п.1 ч.2 ст.115, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.127, ч.1 ст.162, ст.166, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.1 ст.255 КК України, про примусову госпіталізацію шизофреника ОСОБА_5 , застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою та клопотання ОСОБА_3 від 01.07.2020 вх. №198 к 20 щодо повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень за п.1 ч.2 ст.115, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.127, ч.1 ст.162, ст.166, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.1 ст.255 КК України, застосування до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою, є формальною, даних про те, що слідчий здійснював будь-яку перевірку обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не містить, крім цього ОСОБА_11 було втрачена СМЄ по тяжким тілесним ушкодженням.

Скаржник в судовому засіданні підтримав вимоги скарги у повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засідання просив відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі, посилаючись на обґрунтованість своє постанови.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим відділом Дарницького УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0001147 від 23.01.2013 за фактом нанесення ОСОБА_5 21.07.2012 за адресою: АДРЕСА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.125 КК України.

Також, слідчим відділом Дарницького УП ГУ НП в м. Києві здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000215 від 05.10.2016, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України.

Відомості кримінального провадження №0000215 внесено до ЄРДР на виконання ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва від 10.08.2016 за заявою ОСОБА_3 від 27.07.2016. У поданій заяві ОСОБА_3 просить внести відомості до ЄРДР за декількома статтями Кримінального кодексу України, хоча в чому саме вони полягають не конкретизує. Зокрема в ході його допиту в якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, з метою конкретизації в чому саме полягають вчиненні протиправні дії ОСОБА_3 повідомив про нанесення йому ОСОБА_5 21.07.2012 за адресою: АДРЕСА_1 тілесних ушкоджень.

Отже, кримінальні провадженні №0001147 та №0000215 розпочаті з одного і того ж приводу.

Відповідно до п.10, Розділу 2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 06.04.2016 №139, при встановленні факту здійснення досудового розслідування стосовно аналогічних правопорушень (дублікатів), заяви і повідомлення про які надійшли з різних джерел, прокурор, керівник прокуратури об`єднує такі матеріали в одне провадження, після чого Реєстратор (слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, керівник органу прокуратури) за допомогою функції присвоює одному з них статус «дублікат».

У зв`язку із цим матеріали кримінальних проваджень №0001147 та №0000215 - 25.02.2020 об`єднані у одне кримінальне провадження та кримінальному провадженню №0000215 присвоєно статус «дублікат».

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Статтею 303 КПК України, а саме частиною 1 цієї статті пунктом 7, законодавцем передбачено оскарження у суді рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Скаржник зазначає, оскільки про результат розгляду його клопотання йому стало відомо тільки 28.07.2020 року, тому строк на оскарження він не пропустив.

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя не вбачає вини скаржника у пропущені процесуального строку звернення зі скаргою на бездіяльність слідчого, оскільки його не було проінформовано про результат розгляду клопотання, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, а отже строк на оскарження бездіяльності слідчого слід поновити.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 від 07.03.2020 року клопотання ОСОБА_3 від 01.07.2020 вх. №196 к 20 щодо повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за п.1 ч.2 ст.115, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.127, ч.1 ст.162, ст.166, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.1 ст.255 КК України, про примусову госпіталізацію шизофреника ОСОБА_5 , застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою та клопотання ОСОБА_3 від 01.07.2020 вх. №198 к 20 щодо повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень за п.1 ч.2 ст.115, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.127, ч.1 ст.162, ст.166, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.1 ст.255 КК України, застосування до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою, відмовлено, з наступних підстав.

Повідомлення про підозру вручається особі за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні конкретного кримінального правопорушення. Достатність доказів є оціночним поняттям, залежно від характеру та конкретних об`єктивних та суб`єктивних ознак вчиненого злочину. За результатами проведення повного, всебічного досудового розслідування повинно бути зібрано достатньо доказів, які вказують на: а) кримінальне правопорушення дійсно мало місце; б) вчинене конкретною особою; в) суспільно небезпечне діяння містить склад конкретного кримінального правопорушення.

Прокурор дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування обсягу доказів зібраних за результатами проведених слідчих (розшукових) дій не достатньо для повідомлення про підозру особам, тому в цій частині не було задоволено.

Крім того, ОСОБА_3 у своїх клопотаннях просить повідомити декільком особам про підозру у вчинення ряду кримінальних правопорушень, хоча предметом досудового розслідування кримінального провадження у якому він подав клопотання є лише один факт кримінального правопорушення, який згідно його показів вчинений лише однією особою.

У зв`язку із цим клопотання ОСОБА_3 від 01.07.2020 вх. №196 к 20 в частині повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за п.1 ч.2 ст.115, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.127, ч.1 ст.162, ст.166, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.1 ст.255 КК України та клопотання ОСОБА_3 від 01.07.2020 вх. №198 к 20 в частині повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень за п.1 ч.2 ст.115, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.127, ч.1 ст.162, ст.166, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.1 ст.255 КК України не задоволено.

В частині клопотання ОСОБА_3 від 01.07.2020 вх. №196 к 20 про примусову госпіталізацію ОСОБА_5 не було задоволено в повному обсязі з підстав відсутності будь-якої мотивації на прийняття відповідного рішення прокурором, слідчим або слідчим суддею. Разом з тим, клопотання не містить посилання на норми процесуального законодавства, згідно яких мають бути вчиненні відповідні дії.

Застосування запобіжних заходів відповідно до положень кримінального процесуального законодавства можливе відносно особи підозрюваного або обвинуваченого в рамках кримінального провадження.

Прокурор врахувавши ті обставини, що в рамках кримінального провадження №0001147 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку не повідомлені про підозру, тому підстав для обрання відносно вказаних осіб будь-якого запобіжного заходу є неприпустимим на даному етапі досудового розслідування.

У зв`язку із цим клопотання ОСОБА_3 від 01.07.2020 вх. №196 к 20 в частині застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою та клопотання ОСОБА_3 від 01.07.2020 вх. №198 к 20 в частині застосування до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою не задоволено.

Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Слідчий суддя не вбачає підстав для її скасування, оскільки постанова прокурора є мотивованою, зазначено, з яких мотивів він дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Разом з тим, скаржником не доведено, що постанова слідчого є незаконною, необґрунтованою та не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1-35, 40, 92, 110, 220, 303-309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Поновити строк скаржнику ОСОБА_3 на звернення зі скаргою про визнання постанови прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 щодо часткової відмови у задоволенні клопотання незаконною.

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1