Справа № 758/4273/17 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3315/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів: ОСОБА_2 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
обвинуваченої : ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувають обвинувальні акти щодо ОСОБА_7 про обвинувачення останньої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор вважав за необхідне продовжити запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, оскільки ризики, які були враховані при обранні даного запобіжного заходу не відпали.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб, тобто до 18 жовтня 2020 року, включно.
Не погоджуючись з ухвалою суду обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити їй запобіжний захід на більш м`який, який не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що не має наміру переховуватися від суду, оскільки мала постійне місце роботи у фірмі «Мілітарист», де працювала офіційно та має постійне місце проживання у м. Києві у своєї тітки, про що є відповідні записи у матеріалах кримінального провадження. Впливати на свідків та потерпілих також не має наміру, оскільки особисто з ними не знайома. Всі потерпілі у даних кримінальних провадженнях претензій до неї не мають та з невідомих причин не з`являються на судові засідання майже рік. Вчиняти інші правопорушення обвинувачена не хоче, тому що докорінно змінила погляди на свою поведінку та переоцінила життєві цінності. Обвинувачена вказує, що стала на шлях виправлення та хоче продовжувати підтримувати матір пенсійного віку і сина, який навчається у вищому навчальному закладі.
Заслухавши доповідача; обвинувачену, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни; вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав..
Рішенням Конституційного суду України № 4-р/2019 року від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другоїстатті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в судді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Статтею 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, вирішуючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував конкретні обставини справи та особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, після відбування реальних тривалих термінів покарання і після звільнення з місць позбавлення волі знову обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до тяжких, що може свідчити про небажання обвинуваченої ставати на шлях виправлення та підвищує ризик вчинення нею інших кримінальних правопорушень.

Крім того, суд першої інстанції врахував, що обвинувачена ОСОБА_7 була оголошена в розшук, в якому перебувала тривалий час і була затримана за підозрою у вчиненні нового корисливого злочину.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки перебуваючи на свободі остання знову може уникати суду та перебувати тривалий час в розшуку, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке їй загрожує за вчинення кримінальних правопорушень, оскільки вже відбувала тривалі реальні терміни покарання, перебувала у розшуку, вчиняти інші або аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки офіційно не працевлаштована і не має постійного джерела доходу та підтвердженого постійного місця проживання, чинити тиск на потерпілих, для зміни ними показань з метою уникнути кримінальної відповідальності, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави, в зв`язку з наявністю яких був обраний обвинуваченій ОСОБА_7 даний запобіжний захід не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.

На переконання колегії суддів, вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, як про те ставить питання обвинувачена, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки останньої під час розгляду кримінального провадження.

Посилання обвинуваченої ОСОБА_7 на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються наведеними доводами місцевого суду та в цілому не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо останньої.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року, якою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб, тобто до 18 жовтня 2020 року включно залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4