Справа № 462/5307/20
провадження 1-кп/462/581/20
У Х В А Л А

10 листопада 2020 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:

10 листопада 2020 року у підготовчому засіданні прокурором заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб.

У ньому прокурор зазначила, що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, що стали підставою обрання запобіжного заходу не зменшились, є актуальними та не відпали. Зокрема, обвинувачений може 1) переховуватися від суду; 2) відсутні достатні гарантії про можливість запобігти ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення; 3) може чинити тиск на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Посилається на практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів , що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого не заперечив проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечив.

Потерпілий клопотання прокурора підтримав. Додав, що отримує дзвінки із погрозами. Вважає їх пов`язаними із даним кримінальним провадженням та тиском на себе.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотань прокурора та захисника обвинуваченого, суд доходить до наступного висновку.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Позиція Конституційного Суду України, яка узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, вказує на те, що запобіжні заходи (домашній арешт та/або тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У підготовчому судовому засіданні суд встановив, що ОСОБА_4 , будучи засудженим 27.12.2017 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі, та ухвалою суду від 14.05.2020 року звільненим умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий термін, у незначний проміжок часу знову вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про системність його злочинних дій, небажання підозрюваного стати на шлях виправлення, а продовжувати злочинну діяльність.

Оцінивши сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, бере до уваги наявність обґрунтованої підозри в вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, які відносяться, зокрема, до категорії тяжких правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. При цьому, характер інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, вчинення ним нових кримінальних правопорушень після умовно-дострокового звільнення на думку суду, свідчать про схильність до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, а відтак про ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Суд вважає, що о можливість того, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання за вчинене, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наведені обставини, реально існує.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд не враховує покази потерпілого щодо погроз, оскільки такі не підтверджені доказами.

Суд зауважує, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може в подальшому ускладнити досягнення мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечення виконання обвинуваченоим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню.

У зв`язку із наведеним, суд робить висновок про необхідність застосування до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Отже, суд дійшов висновку про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 08 січня 2020 року включно.

Також суд враховує вимоги ст.183 КПК України, відповідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, і визначає таку, з огляду на положення ч.5 ст. 182 КПК України, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 168 160 грн., оскільки саме такий розмір застави, в разі її внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У разі внесення суми застави на обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ч.3 ст.182 КПК України, слід покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 193, ч.1 ст.197, 314, 315, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України - задоволити частково .

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з 10 листопада 2020 року по 08 січня 2020 включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168 160 гривень.

У разі внесення вказаної суми застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із місця проживання на АДРЕСА_1 без дозволу суду;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками;

5) здати, за наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо обвинувачений ОСОБА_4 , в разі внесення застави, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Копію ухвалу направити ДУ «Львівська установа виконання покарання (№ 19)» (79007, м.Львів, вул.Городоцька, 20) - для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1