Справа № 450/1522/20 Провадження № 1-кп/450/307/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 286 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000542 від 25.03. 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, українець, громадянин України, з середньою- спеціальною освітою, одружений, не інвалід, на утриманні неповнолітніх дітей не має, безробітний, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7

встановив:
обвинувачений ОСОБА_4 , 24 березня 2016 року близько 11 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Мукачево-Івано-Франківськ-Рогатин- Львів в напрямку до м. Івано-Франківськ, на 436 км. + 200 м. вказаної автодороги, що поблизу с. Давидів, Пустомитівський район Львівська область, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями, а саме: п.п. 1.5; 2.3 (б,д); 10.1; 13.1; 13.3 тобто був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, маючи намір виконати обгін попутнього транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу для руху, не виконавши маневр обгону, повертаючись у свою смугу для руху, не вибрав безпечної дистанції та безпечного інтервалу і здійснив зіткнення із причепом марки 2ПТС-4, реєстраційний номер НОМЕР_2 у складі трактора МТЗ 82.1, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в попутному з ним напрямку до м. Івано-Франківськ.
В результаті зіткнення пасажир автомобіля марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді ран на голові, багатоуламкового вдавленого перелому кісток склепіння та основи черепу, кісток лицевого скелету, забою головного мозку, компресійного перелому тіла та поперечного відростку 6-го шийного хребця, остистого відростку 7 шийного хребця, перелому 1-го ребра та правої ключиці, забою легень, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння.
Отже, ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні злочину визнав повністю та надав суду такі покази: 24 березня 2016 року близько 11 год. 20 хв. була сонячна погода. Він (обвинувачений) керував автомобілем марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по головній дорозі в напрямку до м. Івано-Франківськ, поблизу с. Давидів Пустомитівського району Львівської області. Попереду нього їхав трактор з причепом, оскільки трактор рухався повільно (він) обвинувачений вирішив його обігнати. Виїхавши на смугу зустрічного руху, його обвинуваченого засліпило сонце і він побачив, що йому на зустріч їде машино. В цій обстановці він (обвинувачений) вирішив повернутися в свою смугу руху та «вильнув», проте не врахував що трактор який рухався в напрямку м Ів.- Франківська був з причепом. Внаслідок чого він (обвинувачений) в`їхав в причеп. У вчиненому кається, просить суд його суворо не карати.
Судом у судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального провадження та у добровільному порядку без будь-якого тиску дає свої пояснення, стороні захисту зрозуміло, що при апеляційному розгляді справи він (обвинувачений) буде обмежений у праві на оскарження обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
З`ясувавши думку учасників процесу, які не заперечують проти не дослідження доказів, які ніким не оспорюються, суд прийшов до висновку про необхідність визнати недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
За злочин вчинений ОСОБА_4 останній підлягає покаранню, при визначені виду та міри покарання суд бере до уваги суспільну небезпеку злочину, характер вчиненого злочинного діяння, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені злочину визнав повністю, активно сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочину, фінансово забезпечив лікування потерпілого, ці обставини враховуються судом, як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
На підставі вищенаведеного, повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності на які покликаються сторона обвинувачення та захисту, враховуючи:

особу обвинуваченого, який: народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружений, раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на нарко чи психоневрологічносу обліку не перебуває, обставини вчинення злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого,

те, що основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який вчинений обвинуваченим є порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, додатковим обов`язковим його об`єктом є здоров`я особи;

те що прямого умислу на вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України в обвинуваченого не було;

те, що обвинувачений протягом часу від вчинення злочину до ухвалення судом вироку усвідомлює протиправність свого злочинного діяння, наслідком якого стало отримання тілесних ушкоджень потерпілим,

обвинувачений вказав, що у вчиненому щиро кається, шкодує що такий випадок стався. При складані висновку щодо щирого каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, суд враховує висновки ВС/ККС у постанові № 759/7784/15-к від 22.03.2018, посткримінальна поведінка обвинуваченого та фінансова допомога у лікуванні потерпілого, відсутність претензій у потерпілого свідчить про щире каяття обвинуваченого.

На підставі встановлених судом фактичних обставин, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне обрати йому основне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, з призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати т/з. на строк один рік та застосуванням ст. 75 КК України до основного покарання.

На думку суду, такий вид покарання буде достатній, як кара для обвинуваченого та є необхідним для виправлення останнього. На думку суду, ізоляція обвинуваченого від суспільства не забезпечить мети покарання, визначеної ч. 2 ст. 50 КК України. Щодо додаткового покарання то суд вважає, що уникнення обвинуваченим ОСОБА_4 додаткового покарання за вказаних вище обставин негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху України.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у розмірі 3 481, 66 грн., у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.
Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , трактор МТЗ 82.1, реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом марки 2ПТС-4, реєстраційний номер НОМЕР_2 слід вважати повернутими законним володільцям.
Підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу відсутні.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому за цим вироком основного покарання у виді трьох років позбавлення волі, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу засудженому ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави 3 481, 66 грн. (три тисячі чотириста вісімдесят одну грн. 66 коп.) судових витрат.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , трактор МТЗ 82.1, реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом марки 2ПТС-4, реєстраційний номер НОМЕР_2 ,- вважати повернутими законним володільцям.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення,

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_1