Справа № 646/4271/20
№ провадження 1-в/646/304/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.09.20 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові клопотання в.о. начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12) ОСОБА_3 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 вироку відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Привілля Луганської області, громадянина України, раніше не судимого, засудженого: 23.11.2017 вироком Лисичанського міського суду Луганської області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. 07.11.2018 року ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області направлений для відбування покарання, призначеного Лисичанським міським судом Луганської області від 23.11.2017 в місця позбавлення волі строком на 3 роки, -
в с т а н о в и в :
22 липня 2020 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання в.о. начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12) ОСОБА_3 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 23.11.2017 відносно засудженого ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання зазначає, що 01 липня 2020 року вступив у дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617- VІІІ, яким внесені зміни до санкції ч. 1 ст. 185 КК України. У редакції станом на 01 липня 2020 року санкція ч. 1 ст.185 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим, керуючись ч.1 ст.5 КК України, просив привести вирок у відповідність на підставі ч.3 ст.74 КК України.
Прокурор надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.
Представник адміністрації Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.
Засуджений ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд подання без його участі.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 23 листопада 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі та ч. 1 ст. 263 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22.11.2018, яким до ч. 1 ст.185 КК України внесено зміни та визначено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Отже, з 01 липня 2020 року санкція ч.1 ст.185 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі.
У той же час, призначене ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст.185 КК України за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 23 листопада 2017 року у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі перевищує санкцію ч. 1 ст.185 КК України в редакції від 01 липня 2020 року, а максимальною межею покарання, встановленою санкцією нового закону (ч. 1 ст.185 КК України в редакції від 01 липня 2020 року) є покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 23 листопада 2017 року за ч.1 ст.185, ч. 1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, тобто засуджений у тому числі за ч.1 ст.185 КК України за діяння, вчинене до набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, за яке призначене покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку, що на нього поширюються положення ч.1 ст. 5 КК України.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст.537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Приймаючи до уваги, що Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 встановлено більш м`який вид покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, суд дійшов висновку про необхідність пом`якшення покарання, призначеного засудженому ОСОБА_4 вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 23 листопада 2017 року у тому числі за ч.1 ст.185 КК України, і визначення йому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України.
Отже, з урахуванням ч.1 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_4 необхідно знизити призначене вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 23 листопада 2017 року покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
У частині призначення остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 23 листопада 2017 року залишається без змін.
Керуючись ст.74, ст. ст.537,539 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Клопотання в.о. начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12) ОСОБА_3 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 23.11.2017 відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.
Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 23 листопада 2017 року привести у відповідність до вимог чинного КК України та вважати ОСОБА_4 засудженим: за ч. 1 ст.185 КК України, з призначеним покаранням у виді 2 (двох) років обмеження волі, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі. На підставі статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з урахуванням ухвали Лисичанського міського суду Луганської області від 23.11.2017, вважати ОСОБА_4 засудженим до 3 (трьох) років позбавлення волі.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1