Справа №621/2306/20
Провадження №1-кп/621/79/21
УХВАЛА
Іменем України
05 лютого 2021 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
члена колегії Зміївського районного суду Харківської області - судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
В провадженні суду знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.
Автоматизованою системою документообігу 20.10.2020 для розгляду матеріалів кримінального провадження було визначено склад суду: головуючого - суддю ОСОБА_6 , суддів - ОСОБА_7 , ОСОБА_1 .
Оскільки, головуючий суддя - ОСОБА_6 знаходиться у відпусці, а суддя ОСОБА_7 на лікарняному, тому на підставі абзц.5 п.20-5 Глави ХІ Перехідних положень КПК України клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою розглядається членом колегії ОСОБА_1 .
Прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів з метою забезпечення кримінального провадження. Клопотання мотивовано тим, що ризики передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, що полягають у можливості переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків,експертів, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 проти клопотання заперечували, просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. На обґрунтування своєї позиції вказали на невмотивованість та безпідставність клопотання прокурора. Вважали, що відсутні докази таких ризиків, які вимагали б виключно тримання обвинуваченого під вартою для забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:
Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
На час подання прокурором клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді - тримання під вартою, сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 а також і на час продовження його дії.
Матеріали кримінального провадження свідчать, що:
- ОСОБА_4 обвинувачується в особливо тяжкому кримінальному правопорушенні, вчиненому після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі у 2018 році;
- ОСОБА_4 має попередні судимості за кримінальні правопорушення проти здоров`я та у сфері обігу наркотичних засобів;
- ОСОБА_4 загрожує міра покарання у виді позбавлення волі, що загалом із зазначеними обставинами вказує на наявність ризиків вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також і переховування від суду.
Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Застосований запобіжний захід - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому стосовно обвинуваченого необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Оскільки зазначені судом ризики не зменшились та не зникли, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого клопотання обвинуваченого та захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді домашньогог арешту задоволенню не підлягає.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 182, 183, 197, 199, 201, 331, 350, абзацом 5 пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України, суд -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 05 квітня 2021 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1