Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1362/20
Провадження № 1-в/553/263/2020
У Х В А Л А
Іменем України

18.09.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника ПВК №64 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, Марківського району, с. Веселе, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, без реєстрації, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10.10.2012 року Марківським районним судом Луганської області за ст. 263 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

По даній справі засудженого: 08.05.2014 року Старобільським районним судом Луганської області за ст.ст. 187 ч.4, 115 ч.2 п. 6, 70 ч.1, 71, 72 КК України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього власного майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.06.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 14.12.2012 року по 17.12.2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

про застосування умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення, а якому останній вказував, що на момент звернення до суду ним вже відбуто строку у відповідності до ст.81 КК України, просив суд взяти до уваги, що він є людиною похилого віку, має захворювання через що має опухлі ноги та руки, незважаючи на стан його здоров`я з моменту прибуття в установу ПВК №64 працює прибиральником, скарг, доган чи рапортів немає, став на шлях виправлення, а тому просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримував клопотання та просив задовольнити. Також вказав, що вирок відносно нього було проголошено не справедливо, міра покарання досить значна, він злочину не вчиняв, а статтю кримінального кодексу за яку його засуджено йому незаконно вмінили та засудили.

Представник ПВК № 64 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання так як засуджений тільки стає на шлях виправлення, а клопотання є передчсасне.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вказував, що засудженим фактично не відбута та частина покарання, яка є необхідною для застосування умовно-дострокового звільнення згідно вироку суду, яким його було засуджено, до кінця терміну покарання залишається більше 3 років, засуджений не довів своє виправлення, офіційно не працевлаштований в установі, до призначеного судом покарання ставиться критично, міру покарання вважає несправедливою.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, особової справи засудженого, приходить до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Старобільського районного суду Луганської області від 08 травня 2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 ст. ст.70, 71, 72 КК України на 14 років позбавлення волі, строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 14 грудня 2012 року.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 17 грудня 2015 року вирок Старобільського районного суду Луганської області від 08 травня 2014 року залишено без змін.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок набрав законної сили 17 грудня 2015 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16 червня 2016 року зараховано в строк покарання, призначеного вироком Старобільського районного суду Луганської області від 08 травня 2014 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 ст. ст. 70, 71, 72 КК України на 14 років позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення в період з 14 грудня 2012 року по 17 грудня 2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Тому при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого суд враховує особу засудженого, дані щодо стягнень за весь період відбування ним покарання, а також те, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання з 2012 року, те, що засудженому було відмовлено в застосуванні пільги згідно ст. 81 КК України, враховуючи те що він не досяг належного ступеню виправлення, а також тяжкість вчинених засудженим злочинів, їх наслідки та термін невідбутого покарання призначеного судом 3 роки 2 місяці 23 дні, що є досить значним.

Крім того, відповідно до вироку засуджений ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкі злочини.

Беручи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, а саме дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечного виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, висновок про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення не ґрунтується на матеріалах провадження. Характеристика засудженого не свідчить про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів. Також суд враховує поведінку засудженого протягом всього часу відбування покарання, його ставлення до вироку, виду та міри покарання яка йому була призначена, а також тяжкість вчинених злочинів та його наслідки та невідбутий термін покарання призначеного судом - 3 роки 3 місяці 23 дні, що є досить значним.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. 537, 539 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1