Справа № 215/745/18
Вирок

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 14.01.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новолазарівка, Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні дітей не маючого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого 02.11.2010 Апеляційним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 121, ст.69 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно зі ст. 107 КПК України на підставі постанови Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19.11.2013, звільнений 27.11.2013 з виправної колонії № 31 Хмельницької області умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 20 днів; який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2018 приблизно о 17.30 годині ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поверталися до місця їх спільного проживання, квартиру АДРЕСА_3 , що знаходиться на другому поверсі даного будинку малосімейного типу.
Рухаючись між квартирним коридором другого поверху вказаного будинку, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зустріли свого сусіда мешканця квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виходив зі своєї квартири.
ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час зустрічі з ОСОБА_9 почав докоряти йому у смороді, що розповсюджувався у під`їзді будинку, внаслідок звалища зі сміттям, яке влаштував ОСОБА_9 у своєму помешканні.
Однак ОСОБА_9 , ігноруючи зауваження ОСОБА_5 , грубо висловився на його адресу, унаслідок чого у ОСОБА_5 виникло почуття гострої неприязні до нього та умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.
Діючи з цією метою ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, зі значною силою, наніс ОСОБА_9 удар правим кулаком в обличчя, після чого наказав останньому йти разом з ним на третій поверх будинку АДРЕСА_5 , на що ОСОБА_9 погодився.
Піднявшись разом з ОСОБА_9 сходами до міжквартирного коридору, розташованому у правому крилі третього поверху будинку за вказаною адресою, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, знаходячись у приміщенні даного коридору, між вхідними дверима квартир АДРЕСА_6 , приблизно о 17.50 годин 13.01.2018, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно, зі значною силою, завдав потерпілому ОСОБА_9 , який стояв звернутим до нього обличчям, не менше двох ударів правим кулаком в обличчя, унаслідок чого останній не устояв на ногах та впав спиною на підлогу.
Відразу ж після цього, ОСОБА_5 підвів потерпілого ОСОБА_9 з підлоги на ноги, та утримуючи його лівою рукою за куртку, продовжуючи свої злочинні дії, умисно, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_9 не менше трьох ударів правим кулаком в область обличчя, від яких останній знову впав на підлогу.
Не бажаючи зупинятися на досягнутому, ОСОБА_5 , діючи з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, проявляючи агресію посилену станом алкогольного сп`яніння, умисно, зі значною силою завдав лежачому на підлозі потерпілому ОСОБА_9 , який намагався прикритись від ударів правою рукою, не менше 3 ударів ногами взутими у кросівки в ділянки тулубу та голови, не переслідуючи за мету спричинити йому смерть.
Цим же вечором, о 20.35 годин 13.01.2018 медичними працівниками бригади швидкої медичної допомоги, на підлозі міжквартирного коридору у правому крилі третього поверху будинку малосімейного типу за адресою: АДРЕСА_5 було констатовано біологічну смерть потерпілого ОСОБА_9 ..
Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: трьох синців з внутрішньошкіряними крововиливами в лівій лобній області, в обох навколо очних ділянках з переходом на виличні та щічні ділянки; садна на спинці носа праворуч; двох забитих ран у виличній ділянці ліворуч; синця правої зовнішньої вушної раковини з переходом на передвушну ділянку; забитої рани на бічній поверхні основної фаланги 2-го пальця правої кисті; переломів кісток носу; крововиливів під твердою та м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочка; крововиливів у речовину та шлуночки обох півкуль головного мозку та мозочка; повних косо-поперечних переломів ребер 2-10 праворуч, 2-7 ліворуч по середньо-ключичній лінії; крововиливів у м`які тканини грудної клітки на передній поверхні; крововиливів в обидві приниркові клітковини; множинних деревоподібних розривів правої частки печінки.
Всі виявлені у потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_9 , що настала приблизно о 18.00 годині 13.01.2018, у міжквартирному коридорі третього поверху будинку АДРЕСА_5 , в результаті сполученої травми голови та тулуба, яка супроводжувалася множинними переломами кісток черепу та тулуба, та ускладнилася розвитком шоку.
Ці умисні дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе не визнав, від дачі показань відмовився. У судових дебатах зазначив, що раніше потерпілого не знав, не чіпав його, оскільки лише 20 грудня переїхав жити до будинку по АДРЕСА_5 . Вказав, що в суді не допитано свідка, яка приймала участь у слідчому експерименті, та на якому вона давала тільки стверджувальні відповіді на питання слідчого. Крім того, потерпілого він не бив. Доказів його вини немає, оскільки у нього не виявлено ніяких слідів і травм від побоїв.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 , який є сином потерпілого ОСОБА_9 , пояснив, що йому близько десятої вечора зателефонували, на його думку із поліції, та повідомили про те, що його батько помер від побиття. Наступного дня він приїхав до слідчого, який ознайомив його з подією, що трапились із батьком. Також потерпілий вказав, що днів за два до цього він спілкувався із своїм батьком, коли зустрів його вранці по дорозі на роботу. При цьому батько кульгав на одну ногу, так як, за словами потерпілого, у нього був відморожений палець на нозі, проте тілесних ушкоджень він на ньому не бачив. Крім того, потерпілий повідомив, що з батьком тісно не спілкувався, бачився випадково, оскільки той вів аморальний спосіб життя: ніде не працював та носив додому всякий мотлох. За характером батько був тихим, спокійним та неконфліктним. Після його смерті на квартиру батька ходила сестра потерпілого, яка повідомила про те, що від сусідів дізналася як обвинувачений постійно чіплявся до їх батька з приводу того, що той неправильно живе, носить сміття до квартири, яке потім смердить. Просив призначити максимальне покарання обвинуваченому, проте в подальшому в заяві від 11.09.2019 зазначив, що покарання покладає на розсуд суду (т.4 а.с.45).
Свідок ОСОБА_10 , яка є донькою загиблого ОСОБА_9 , у судовому засіданні показала, що постійно спілкувалась із батьком. Про його смерть дізналась від свого брата, який зателефонував їй приблизно об одинадцятій вечора 13 січня 2018 року. Коли свідок через три місяці, у березні, прийшла прибирати квартиру покійного батька, то зустріла сусідів та управляючу будинком, які їй говорили про те, що батько був хорошою і спокійною людиною, нікого не чіпав. Управляюча повідомила свідку, що обвинувачений телефонував до неї з проханням дати йому гарну характеристику, на що вона відмовилась. Сусідка говорила, що хоча батько й випивав, проте не буянив. Інша сусідка молода дівчина сказала свідку, що обвинувачений давно чіплявся до її батька. Свідок зазначила, що квартира її батька була схожа на смітник, проте в ній смороду не було. Охарактеризувала свого батька як спокійну, врівноважену виховану людину. Повідомила, що за статурою він був дуже худим та кульгав.
Суд не вбачає підстав для визнання показань допитаних потерпілого і свідка недостовірними та недопустимими, оскільки вони є логічними та послідовними і отримані у порядку, встановленому КПК України.

Свідок обвинувачення ОСОБА_8 у суді не допитувалась, оскільки на виклики до суду не з`являлась. Ухвалою від 04.12.2019 відповідно до ст.333 КПК України доручено органу досудового розслідування встановити місце перебування свідка ОСОБА_8 та доставити її в судове засідання, проте органами поліції місцезнаходження свідка ОСОБА_8 не встановлено (т.4 а.с.84, 92, 122).

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні 14.12.2019 заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_11 , який тримається разом із обвинуваченим в ДУ «КУВП (№3)» і який є причетним, за словами обвинуваченого, до подій загибелі потерпілого ОСОБА_9 .. Після з`ясування думок учасників кримінального провадження, обвинуваченому надавався час на підготовку мотивованого клопотання про допит вказаного свідка з зазначенням його повних анкетних даних, але обвинувачений такого клопотання не подавав і в подальшому не наполягав на допиті вказаного свідка.

З досліджених у порядку ст. 358 КПК України у судовому засіданні документів, судом встановлено наступне.
У рапорті чергового Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, зареєстрованого 13.01.2018 за №766 в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення вказано, що 13.01.2018 року о 20.17 год. до Тернівського ВП КВП через «102» звернулася ОСОБА_8 , повідомивши, що її чоловік у нетверезому стані, у ході сварки побив невідомого чоловіка по АДРЕСА_5 , на 3-му поверху від чого останній помер, а її чоловік в даний час спить у неї в квартирі (т.2 а.с.2).

У протоколі огляду трупа від 13.01.2018 та фототаблицями до нього зафіксовано, що в коридорі, на третьому поверсі будинку АДРЕСА_5 виявлено труп ОСОБА_12 , який знаходився лежачи на спині, головою в напрямку квартири АДРЕСА_7 одягнений в чорну куртку, светр чорний з сірим малюнком, штани сині з поясом сірого кольору, взуття чорного кольору. Виявлені ушкодження на трупі: множинні синці, садна та забиті рани обличчя, синці та забиті рани голови праворуч, патологічна рухливість кісток носу, лівої скроневої зони, верхньої щелепи, садна спини у підлопатковій та поперечних зонах. Вилучено з правої та лівої руки трупа відбитки пальців рук, мікрооб`єкти та зрізи нігтів (т.2 а.с.3-10).
Протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 13.01.2018 підтверджується місце вчинення злочину: 3-й поверх (лівого крила) будинку АДРЕСА_5 , де виявлено труп ОСОБА_12 . Також у ході огляду вилучено мікрочастинки на двох відрізках прозорої дактилоплівки, мікрочастинки з куртки, зрізі нігтів, дактилоскопіювання трупа ОСОБА_12 (т.2 а.с.11-17, 87-91).
У лікарському свідоцтві про смерть №110 (остаточному) від 15.01.2018 зазначено, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок травми, отриманої 13.01.2018, що призвела до шоку; множинних переломів кісток скелету; інших уточнених травм із залученням декількох ділянок. Напад з використанням тіла тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень (т.2 а.с.22).
Згідно з висновком судово-медичного експерта №110 від 15.01.2018 та №110/1 додаткового від 12.02.2018, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлені ушкодження: три синці з внутрішньошкіряними крововиливами в лівій лобній області, в обох навколо очних ділянках з переходом на виличні та щічні ділянки; садно на спинці носа праворуч; дві забиті рани в виличній ділянці ліворуч; синець правої зовнішньої вушної раковини з переходом на перед вушну ділянку; забита рана на бічній поверхні основної фаланги 2-го пальця правої кисті; переломи кісток носу; крововиливи під твердою та м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочка; крововиливи у речовину та шлуночки обох півкуль головного мозку та мозочка; повні косо-поперечні переломи ребер 2-10 праворуч, 2-7 ліворуч по середньо-ключичній лінії; крововиливи у м`які тканини грудної клітки на передній поверхні; крововиливи в обидві приниркові клітковини; множинні деревоподібні розриви правої печінки. Всі тілесні ушкодження прижиттєві, що підтверджується крововиливами в ушкоджених тканинах, виникли незадовго до настання смерті у проміжок часу, який становить від хвилини до десятків хвилин. Всі тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути рука нападника стиснута в кулак, взута нога або інші предмети володіючі аналогічними властивостями. Всі виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до сполученої травми та оцінюються у сукупності до тяжкої ступеню тяжкості тілесних ушкоджень з ознакою небезпеки для життя. Смерть потерпілого ОСОБА_9 наступила від сполученої травми голови та тулуба, яка супроводжувалася множинними переломами кісток черепу та тулубу та ускладнилася розвитком шоку, що підтверджується морфологічними змінами з боку внутрішніх органів, а саме: множинні синці, садна та забиті рани голови, тулуба та кінцівок; переломи кісток носу; крововиливи під твердою та м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочка; крововиливи у речовину та шлуночки обох півкуль мозку та мозочка; повні косо-поперечні переломи ребер 2-10 праворуч, 2-7 ліворуч по середньо-ключичній лінії; крововиливи у м`які тканини грудної клітки на передній поверхні; крововиливи в обидві приниркові клітковини; множинні деревоподібні розриви правої частки печінки. Крім того, виявлено: нерівномірне забарвлення міокарду, дифузний дрібновогнищевий кардіосклероз, атеросклеротичний стенозуючий коронарокальценоз, атеросклеротичні зміни судин мозку, аорти, рідкий стан крові, повнокров`я внутрішніх органів, набряк головного мозку та легень. Відповідно до ступеню розвитку трупних змін, смерть ОСОБА_9 могла настати за 4-6 години на момент огляду трупа на місці пригоди. З моменту отримання ушкоджень і до настання смерті ОСОБА_9 міг робити самостійні активні дії самостійно пересуватися, до настання моменту втрати свідомості, на протязі незначного часу від десятків секунд до хвилин. Враховуючи анатомічну локалізацію тілесних ушкоджень в область голови потерпілому було завдано не менше 5 прикладань фізичної сили, в область тулуба було завдано не менше 2 прикладань фізичної сили, в область кінцівок не менш одного прикладання фізичної сили. Взаєморозташування ОСОБА_9 до ОСОБА_5 передньою поверхнею один до одного, ОСОБА_9 був звернутий передньою поверхнею тіла в бік травмуючої сили, в процесі конфлікту їх положення могло змінюватися. ОСОБА_9 міг знаходитися у вертикальному, горизонтальному або проміжних до них положеннях. Виявлені характерні тілесні ушкодження для боротьби або самооборони в області верхніх кінцівок на трупі ОСОБА_9 , які можуть свідчити про самозахист. При судово-токсикологічному дослідженні крові, вилученої з трупа ОСОБА_9 , виявлений етиловий спирт у концентрації у крові 3,37 проміллє. Дана концентрація етилового спирту в крові у живих осіб має ознаки сильного ступеня алкогольного сп`яніння. Враховуючи стан алкогольного сп`яніння потерпілого, зазнавши ушкоджень, потерпілий міг робити самостійні цілеспрямовані дії (пересуватися, наносити ушкодження, кричати тощо) на протязі часу до настання моменту втрати свідомості (т.2 а.с.28-33, 78-82).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14 січня 2018 року, ОСОБА_5 13.01.2018 о 20 год. 30 хв. був затриманий працівниками патрульної поліції Криворізького ВП у квартирі АДРЕСА_3 . Безпосередньо під час фактичного затримання проведено особистий обшук ОСОБА_5 в присутності понятих та було виявлено і вилучено: зимову куртку синього кольору в спеціальний пакет №0011529; штани спортивні чорного кольору в спеціальний пакет №0011532; кросівки з логотипом «Nike» в спеціальний пакет №0011533 (т.2 а.с.42-43).
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затриманого ОСОБА_5 від 13.01.2018 року встановлено, що ОСОБА_5 13.01.2018 о 21 годині 20 хвилин перебуває у стані алкогольного сп`яніння (т.2 ст.45).
У картці виїзду швидкої медичної допомоги №538 від 13.01.2018 КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» ДОР» за адресою: вул. Чарівна, 3, третій поверх, на час виклику: 20:26 та прибуття до місця о 20:29, зазначено про виявлення тіла чоловічої статі, яке лежало на спині без взуття (знаходиться поруч) з забитою травмою носа праворуч з нерівними краями, саднами обличчя та м`яких тканин голови. Шкіряні покрови навколо рота у крові. Констатована біологічна смерть о 20:33 (т.2 а.с.53).
Висновком судово-медичної експертизи №56 від 15.01.2018 встановлено відсутність об`єктивних ознак, які могли свідчити про наявність тілесних ушкоджень на момент огляду ОСОБА_5 (т.2 а.с. 61-62).
У протоколі слідчого експерименту від 19.01.2018, проведеного слідчим за участю свідка ОСОБА_8 та спеціаліста судово-медичного експерта Криворізького міжрайонного відділу КЗ «Бюро СМЕ «ДОР»» ОСОБА_13 в присутності понятих, продемонстровано свідком ОСОБА_8 механізм та заподіяння тілесних ушкоджень, які виявлені на трупі потерпілого ОСОБА_9 ..

Свої висновки судово-медичний експерт ОСОБА_13 , допитаний за клопотанням сторони захисту, підтвердив в судовому засіданні та пояснив суду, що причиною смерті потерпілого стали сполучені травми голови і тулуба, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Зазначені травми близькі за виникненням та заподіяні у швидкій послідовності часу, розривів між їх заподіянням немає. Судово-медичний експерт підтвердив, що був присутній при проведенні слідчого експерименту зі свідком та врахував це при проведенні експертизи. Також зазначив, що тілесні ушкодження на потерпілому утворились внаслідок ударів, а не від його падіння. Щодо відсутності на кулаках обвинуваченого слідів від його ударів експерт пояснив, що їх утворення залежить від фізичного стану людини, її натренованості.

При судово-імунологічному дослідженні крові із трупа ОСОБА_9 встановлена група крові А з ізогемаглютиніном анти-В (т.2 а.с.28-33, 78-82).
Висновком судово-імунологічної експертизи №20 від 29.01.2018 встановлено, що на вилучених під час особистого обшуку у ОСОБА_5 його особистих речах: кросівках з логотипом «Nike», спортивних штанях з логотипом «Adidas», куртці тканинній синього кольору виявлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні виявлено антиген А за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливості утворення вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, тому не виключена можливість утворення їх за рахунок крові потерпілого ОСОБА_9 , оскільки його кров належить саме до вказаної групи (т.2 а.с. 87-93).
Таким чином, висновки судово-медичних експертиз та проведеного слідчого експерименту, не суперечать анатомічній локалізації та характеру виявлених тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 , узгоджуються з даними протоколів огляду трупа ОСОБА_9 і місця події та свідчать про умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , який наносячи чисельні удари рукою, стиснутою в кулак, і взутою ногою в різні частини тіла та голови потерпілого, при здійсненні останнім самозахисту, усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажав настання наслідків у виді тяжких тілесних ушкоджень потерпілого, і спростовують твердження ОСОБА_5 , що він взагалі не наносив ударів ОСОБА_9 ..
Наведені висновки експертиз проведені висококваліфікованим експертом, на підставі постанов слідчого, даних безпосереднього огляду трупу і слідчого експерименту, поєднаних з додатковими спеціальними дослідженнями, яким не суперечить, належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні, містять повні та вичерпні відповіді на усі поставлені питання, не допускають подвійного тлумачення та суперечностей, які потребували б роз`яснення. Вказані висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновках відносяться до справи і мають доказове значення. Тому підстав не довіряти висновкам експертиз в суду немає і вказані висновки суд покладає в основу прийнятого рішення.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Так, встановлюючи спосіб вчинення ОСОБА_5 злочину суд бере до уваги дані слідчого експерименту, де свідок ОСОБА_8 підтверджувала факт нанесення ударів обвинуваченим потерпілому ОСОБА_9 , а також висновки судово-медичних експертиз.
Аналіз наведених в сукупності доказів свідчить про те, що 13.01.2018 приблизно 17.50 годин в під`їзді будинку, розташованому по АДРЕСА_5 ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті гострої неприязні, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, завдав потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили його смерть.

Також, враховуючи дані досліджених експертиз, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 , здійснюючи протиправні дії по відношенню до потерпілого ОСОБА_9 , шляхом нанесення йому численних ударів твердими тупими предметами, а саме: кулаком руки та взутими ногами не менше 5 прикладань фізичної сили в область голови, не менше 2 прикладань фізичної сили в область тулуба та не менше одного прикладання фізичної сили в область верхніх кінцівок, усвідомлював свою фізичну перевагу над потерпілим, у тому числі й вікову різницю між ними, та суспільно-небезпечний характер свого діяння і передбачав, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілому і бажав настання такої шкоди, у виді тяжких тілесних ушкоджень.

Що стосується іншого наслідку смерті потерпілого в результаті сполученої травми голови та тулуба, яка супроводжувалася множинним переломами кісток черепа та тулубу і ускладнилась розвитком шоку, та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, то обвинувачений, завдаючи потерпілому численні удари по тілу, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій смерті ОСОБА_9 , але легковажно розраховував на їх відвернення.

Таким чином, оскільки умисел обвинуваченого був направлений на заподіяння тілесних ушкоджень без конкретизації ступеню їх тяжкості, відповідальність він повинен нести за фактично спричинені тілесні ушкодження, а саме: за заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено наявність прямого причинного зв`язку між зазначеними вище діями ОСОБА_5 і настанням смерті потерпілого ОСОБА_9 ..

Причетність саме обвинуваченого, який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння спричинив потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, що стали причиною його смерті, підтверджується сукупністю досліджених у судом доказів, та зокрема тим, що на одязі і взутті ОСОБА_5 , які були вилучені у нього під час особистого обшуку при затриманні, було виявленого кров потерпілого ОСОБА_9 ..
Щодо недопустимості як доказу протоколу слідчого експерименту від 19.01.2018 проведеного із свідком ОСОБА_8 в зв`язку з не ознайомленням сторони захисту із відеозаписом слідчого експерименту, про що заявлено захисником, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Таким чином, слідчий експеримент, головним чином полягає у проведенні відповідних дослідів чи випробувань, у відтворенні дій, обставин. Тобто сутність такої слідчої дії як слідчий експеримент полягає саме в експериментальних діях, дослідженнях з метою перевірки чи об`єктивно могли відбутись події у такий спосіб чи за таких обставин, як встановлено слідством та чи вдасться відтворити події так, як встановлено слідством.
Суд зазначає, що основним способом фіксації проведення слідчого експерименту є протокол, тоді як відеозапис є додатковим способом фіксації результатів проведення слідчого експерименту.
Опис слідчого експерименту від 19.01.2018, проведеного із свідком ОСОБА_8 , зафіксований у протоколі, повністю відповідає відеозапису, зробленому при його проведенні та дослідженому в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст.290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно з протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 27.02.2018 обвинуваченому та захиснику були відкриті усі матеріали досудового розслідування, про що свідчать їх підписи про ознайомлення у повному обсязі без зауважень та заяв (т.2 а.с.131).

Отже, сторона захисту та обвинувачений, маючи доступ до матеріалів, не довели, що сторона обвинувачення відмовилася надати доступ до відеозапису слідчого експерименту або чинила перешкоди в цьому.

Із огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати відеозапис слідчого експерименту недопустимим в контексті ст.87 КПК України, та неналежними в контексті ст.85 КПК України.

При цьому суд констатує, що за самим змістом ч.2 ст.290 КПК України презюмується, що відкриття матеріалів має бути здійснено до початку судового розгляду, оскільки сторони мають право на час судового розгляду бути готовими до проведення змагального процесу мати заперечення на доводи сторони обвинувачення та навпаки.

Разом з тим, сторони як захисту, так і обвинувачення не можуть використовувати вказане положення процесуального закону як формальну і безумовну підставу, щоб вимагати визнати недопустимими докази, не відкриті одна одній та здобуті під час досудового розслідування.

Крім того, положення ч.12 ст.290 КПК України, якою встановлено, що якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази, містять наслідки недопущення судом відомостей, що містяться в них як докази, що може мати місце лише у випадку саме не відкриття матеріалів провадження. Але щодо відкриття матеріалів тільки до початку проведення підготовчого судового засідання законодавцем нічого не зазначено. Тому не виключається, що таке відкриття вже може бути здійснено й тоді, коли судовий розгляд розпочався.

Саме таким правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 06.12.2018 року у справі №521/2542/14-к.

Виходячи з аналізу вказаних вище норм КПК України, суд приходить до переконання, що порушень вимог ст.290 КПК України немає і відеозапис слідчого експерименту у цьому кримінальному провадженні визнати недопустимим немає підстав.

За таких обставин доводи захисника, підтримані обвинуваченим про порушення вимог ст. 290 КПК України, є неспроможними.

З дослідженого судом відеозапису слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 вбачається, що остання у присутності експерта та двох понятих показала як обвинувачений ОСОБА_5 наносив удари потерпілому ОСОБА_9 та чітко і однозначно відповідала на питання слідчого. Таким чином, доводи обвинуваченого та його захисника про те, що свідок, відповідаючи на питання слідчого лише підтверджувала його припущення, суд вважає надуманими та необґрунтованими.

Крім того, в судовому засіданні обвинуваченим заявлялось клопотання про перегляд вказаного відеозапису слідчого експерименту разом із судово-медичним експертом, яке судом було відхилено, оскільки судово-медичний експерт ОСОБА_13 особисто приймав участь у цій слідчій дії та в подальшому проводив додаткову судово-медичну експертизу.

Також обвинувачений і захисник висловили припущення про упередженість залучених понятих для проведення слідчого експерименту, посилаючись на те, що вони не проживають в районі, де сталася подія, та прибули разом із слідчим.

Відповідно до абзацу 3 ч.7 статті 223 КПК України понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Доказів того, що поняті ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є особами, які не можуть бути понятими та їх заінтересованості в результатах кримінального провадження стороною захисту не наведено.
Будь-яких даних про проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 з порушенням вимог КПК України, стороною захисту не надано, натомість відповідна слідча дія проведена з дотриманням вимог КПК України, а саме: зі складанням протоколу слідчого експерименту, застосуванням безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії та роз`ясненням учасникам їх прав та обов`язків.
Таким чином, зазначені вище та досліджені судом письмові докази є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Судом із технічних причин, а саме: неможливості відтворення в судовому засіданні, не досліджувався диск із аудіозаписом виклику поліції за матеріалами Журналу єдиного обліку ВП КВП №766 від 13.01.2018 за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що спричинили смерть потерпілого, який виданий начальником чергової частини Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до запиту слідчого. Тому виготовлена слідчим стенограма вказаного виклику судом не приймається як доказ, оскільки сам запис виклику не досліджений безпосередньо, і як наслідок не оцінюється судом.

Версію обвинуваченого про непричетність до вчинення злочину суд оцінює критично, оскільки на її підтвердження не здобуто жодного достовірного доказу. Покази в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи та повністю спростовуються ретельно дослідженими судом вищезазначеними доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення. Доводи захисту про можливість нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому іншими особами, а не обвинуваченим, є припущеннями, які нічим не підтверджуються. Також суд критично відноситься до показань обвинуваченого, який намагався перекласти провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на іншу особу. Зазначені обставини суд розцінює як спробу обвинуваченого взагалі уникнути кримінального покарання.

Судом при новому розгляді справи забезпечено в повній мірі право обвинуваченого на захист. Так, відповідно до договору про надання правової допомоги №23/01/2019 від 23 січня 2019 року захист обвинуваченого ОСОБА_5 здійснював адвокат ОСОБА_6 (т.3 а.с. 71).

В подальшому, внаслідок заяви адвокатом ОСОБА_6 про відмову від виконання своїх обов`язків по захисту прав обвинуваченого ОСОБА_5 в зв`язку з тим, що між захисником і обвинуваченим виникли протиріччя як щодо оплати гонорару адвокату, так і у способі захисту прав обвинуваченого в судовому розгляді справи, ухвалою від 04.12.2019 доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням обвинуваченого ОСОБА_5 (т.4 а.с.96).
З 05.12.2019 ОСОБА_5 було забезпечено захисником ОСОБА_7 , про що свідчить доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги (т.4 а.с.105).

Відповідно до положень статті 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Конституційний суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути співмірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
При призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченому.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч.2 ст.121 КК України є тяжким злочином.
ОСОБА_5 посередньо характеризується за місцем проживання, під наглядом лікарів нарколога і психіатра не перебуває, претензій майнового характеру потерпілий до нього не має.

Обставин, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд визнає вчинення обвинуваченим злочину повторно і в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, враховуючи тяжкість та обставини скоєного ОСОБА_5 злочину, його наслідки, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства і за цих обставин вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Підстави для призначення покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, з урахуванням встановлених судом обставин, відсутні.
Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.01.2018 застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою (т.2, а.с.65-66), який ухвалою суду від 22 червня 2020 року було продовжено до 20 серпня 2020 року включно (т.4, а.с.173).
У судовому засіданні прокурор просив залишити без змін обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).
З урахуванням того, що під час судового розгляду вина ОСОБА_16 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, доведена і суд цим вироком визнає його винуватим у вчиненні вказаного злочину та призначає покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для залишення без змін обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили.
В строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання необхідно зарахувати строк перебування під вартою з моменту фактичного затримання 13.01.2018, відповідно до протоколу про затримання від 14 січня 2018 року.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 10.08.2020, зарахувавши до нього строк попереднього ув`язнення з 13 січня 2018 року по 09 серпня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити незмінним до набрання цим вироком законної сили.

Речові докази:
-зрізи нігтів з правої та лівої руки трупу, мікрооб`єкти з лівої та правої долоні трупа, дактилоскопічна карта трупа ОСОБА_9 , мікрочастини з куртки, спортивні штани з логотипом «Adidas», кросівки з логотипом «Nike», куртка тканева синього кольору з капюшоном, належні ОСОБА_5 , які зберігаються в Криворізькому ВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до квитанцій №0605/18 та №0605/18 знищити;

-DVD диск «Perfeo», 4,7 ГБ із відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , DVD-диск «Videx» з аудіозаписами виклику поліції та швидкої допомоги, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишити там же.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду, через районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з дня отримання його копії.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

СУДДЯ