Справа № 755/1737/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" вересня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0010349 від 17 грудня 2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, працюючого охоронцем в «ДНЗ № 404», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що 16.12.2019 року приблизно о 19 годині 15 хвилин ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21061», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 40-50 км/код, у крайній лівій смузі руху проїжджої частини вул. Р.Окіпної з боку вул. Русанівська набережна, в напрямку станцій метро «Лівобережна» м. Києві, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), а саме:

п. 18.1 ПДР України - Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вище вказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 виразилось в тому, що він, керуючи автомобілем «ВАЗ 21061» д.н.з. НОМЕР_1 та, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.3 (зебра) ПДР України, котрі розташовані біля будинку № 8-А по вул. Р. Окіпної в м.Києві, не зменшив швидкість свого автомобіля перед пішохідним переходом, де в той час проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу вул. Р. Окіпної переходив пішохід ОСОБА_8 1978 р.н., який рухався з ліва на право по ходу руху автомобіля «ВАЗ 21061» д.н.з. НОМЕР_1 , чим створив йому небезпеку, після чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 передньою частиною свого автомобіля та лише після цього застосував екстрене гальмування і зупинив свій автомобіль.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 12-1/66 від 11.01.2020 року:

1. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «ВАЗ 21061» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами пунктів 12.2; 18.1 Правил дорожнього руху України.

2. В даній дорожній ситуації при заданих параметрах руху водій автомобіля «ВАЗ 21061» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 з моменту виходу пішохода на проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 , шляхом застосування екстреного гальмування, і тим самим мав технічну можливість виконати вимоги пункту 18.1 ПДР України.

3. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «ВАЗ 21061» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР України не вбачається, а вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 ПДР України.

4,5. Для оцінки дій пішохода ОСОБА_8 в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди спеціальних знань в галузі судової автотехніки не потрібно, вони (дії) можуть бути оцінені органами досудового розслідування (судом) самостійно, відповідно до вимог розділу 4 чинних Правил дорожнього руху України.

6. З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ 21061» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-83-2019 від 27.01.2020року, в результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_8 отримав наступні тілесні ушкодження: а) закрита черепно-мозкова травма - забій головного мозку легкого ступеню, перелом кісток носа, перелом передньої стінки правої гайморової (верхньощелепної) пазухи з наявністю рідини в пазусі (гемосинус), перелом даху лівої орбіти (передня черепна ямка кісток основи черепа), перелом латеральних стінок обох орбіт, забійна рана тім`яної ділянки праворуч, синці на повіках обох очей, підшкірні крововиливи правої половини обличчя, лівої підочно-виличної ділянки, садно лівої лобної ділянки, б) закрита травма грудної клітки - перелом стернального кінця правої ключиці зі зміщенням уламків, в) закрита травма лівого колінного суглобу - перелом медіального мищелка стегнової кістки, забій кісткового мозку, розрив колатеральної латеральної зв`язки, г) садно передньої поверхні правого колінного суглобу, д) відкрита травма 1 пальця правої стопи - косий перелом дистальної (нігтьової) фаланги, рана по тильній поверхні. Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження, є критерій небезпеки для життя, тому, відповідно п. п. 2.1.2 та 2.1.3/6 «Правил» тілесні ушкодження зазначені у п. а) відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно до п.п. 4.6 та 2.2.1./в «Правил», вказані тілесні ушкодження у п. б), в) д) відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 16.12.2019 року приблизно о 19 годині 15 хвилин він керував автомобілем «ВАЗ 21061», та на проїжджій частині вул. Р.Окіпної з боку вул. Русанівська набережна, в напрямку станції метро «Лівобережна» м. Києві, здійснив наїзд на пішохода, оідразу після скоєння ДТП надавав потерпілому першу медичну допомогу та викликав швидку, після приходив в лікарню до потерпілого і пропонував допомагати з витратами на лікування, попросив вибачення за скоєне.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий суду показав, що 16 грудня 2019 року близько 19 години 15 хвилин рухався по вулиці Раїси Окіпної в місті Києві та під час того, як переходив дорогу по пішохідному переході, його збив на власному автомобілі обвинувачений, в результаті чого йому було завдано тілесних ушкоджень, у тому числі тяжких, після чого він довгий час перебував на лікарняному та був позбавлений можливості працювати. Також потерпілий підтвердив, що обвинувачений декілька разів відвідував його в лікарні, пропонувавши відшкодувати витрати, понесені на лікування.

Таким чином, показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який одружений, працюючий охоронцем в «ДНЗ № 404», має постійне місце проживання, раніше не судимий. Також суд враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім того, з урахуванням обставин справи, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, його посткримінальну поведінку, а саме після наїзду на потерпілого викликав швидку медичну допомогу, пропонував потерпілому добровільно відшкодувати матеріальну шкоду, надати матеріальну допомогу на лікування, суд приходить до висновку про можливість не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Також підлягає вирішенню цивільний позов.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України та ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд приймає до уваги товарні чеки, платіжні доручення, накладні та медичні довідки, що стосуються витрат на лікування потерпілого, та вважає, що в частині відшкодування матеріальної шкоди позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони є обґрунтованими та визнані обвинуваченим повному обсязі.

Що стосується моральної шкоди, яку потерпілий ОСОБА_8 , просить стягнути з обвинуваченого, то суд керується роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із внесеними змінами, згідно якої, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з тяжкості душевних страждань потерпілого, яких він зазнав, їх тривалості, можливості відновлення і змін у його життєвих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Разом з тим, суд враховує вимоги розумності та справедливості, необхідності дотримання норм чинного законодавства щодо їх меж. Тому в частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, у тому числі доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається з довідки Державної податкової служби України Головного управління ДПС у м. Києві фізичною особою підприємцем ОСОБА_8 (РНОКПП) НОМЕР_2 ) подано податкову декларацію платника єдиного податку за звітний (податковий) період рік 2019 від 24.01.2020 № 7288703 загальна сума доходу становить 940259,26 (дев`ятсот сорок тисяч двісті п`ятдесят дев`ять грн 26 коп.)

Згідно листа непрацездатності, ОСОБА_8 перебував на лікуванні 42 дні, а отже вимога потерпілого про стягнення з обвинуваченого на його користь 108191 (сто вісім тисяч сто дев`яносто одна грн.), завданих збитків, які він міг би реально одержати, є обґрунтованою, у звязку з чим цивільний позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 /двох/ років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 /один/ рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21061» д.н.з. НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_5 , повернути власнику.
Відео носій CD-R 700 MB, марки « Verbatim», на якому міститься відеозаписи « ОСОБА_10 , облачное хранилеще_С1958R0P2655 - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 8689 гривень 50 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 100000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 108191 (сто вісім тисяч сто дев`яносто одна грн.), упущеної вигоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 157 гривень 01 коп. за проведення експертизи № 12-1/66 від 11.01.2020 року, в розмірі 1 716 гривень 00 коп. за проведення експертизи № 042-83-2020 від 15.01.2020 року 27.01.2020 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: