ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/922/20 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2522/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

засудженої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 травня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.
Суд посилався на те, що ОСОБА_7 на даний час не довела сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Засуджена, не погоджуючись з ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 травня 2020 року скасувати та застосувати до неї ст. 81 КК України.
В апеляційній скарзі засуджена вказує, що з першого дня перебування в установі виконання покарань працювала спочатку в швейному цеху, потім днювальною у відділенні та знову в швейному цеху. 10 травня 2019 року за рішенням адміністрації за сумлінну поведінку була переведена на дільницю соціальної реабілітації. Весь час працює щоб мати змогу сплатити за позовом та виплачувати аліменти дітям. Зазначає, що переглянула своє життя, батьки допомогли з роботою, де буде працювати одразу після звільнення. Планує повернути дітей, батьківських прав на яких позбавлена. Крім того, відповідно до вироку від 06.06.2017 року вину у вчиненому визнала повністю та підтвердила. Суд встановив пом`якшуючі обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, збіг тяжких сімейних та матеріальних обставин. Відповідно до вироку від 11.04.2018 року вину у вчиненому не визнала, але відбувши частину покарання змінила своє ставлення та в судовому засідання під час розгляду клопотання провину визнала. Стягнень не має, є одна подяка.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та засудженої, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

При цьому, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. З наданих суду матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 засуджена вироком Чернігівським районним судом Чернігівської області від 11.04.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.06.2017 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Строк покарання обчислюється з 27.06.2018 року.
Початок відбуття строку покарання засудженій рахується з 27.06.2018 року, кінець строку покарання 27.08.2021 року.
Встановлено, що 01.04.2019 року засуджена була нагороджена похвальною грамотою та в подальшому переведена на дільницю соціальної реабілітації, в установі відбування покарання працевлаштована, дисциплінарних стягнень не застосовувалось. Разом з тим, протягом часу відбування покарання засуджена ОСОБА_7 допускала невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон, у зв`язку з чим з нею неодноразово проводилися бесіди профілактичного характеру, а саме 28.11.2018, 27.12.2018, 12.10.2020 року, що підтверджується матеріалами особової справи. Крім того, ОСОБА_7 неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Вироком Деснянського районного суду Чернігівської області була звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, але під час іспитового строку вчинила нове кримінальне правопорушення. Відповідно до витягу з протоколу № 3 від 29.01.2020 року комісією вирішено не направляти матеріали до суду для вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженої як особи, що не довела своє виправлення. Відповідно до протоколу № 11 засідання дисциплінарної комісії державної установи ДУ «Качанівська виправна колонія № 54» від 27.03.2020 , ОСОБА_7 лише стала на шлях виправлення.
В матеріалах справи міститься характеристика на засуджену, яка характеризується посередньо, не конфліктна, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, з метою отримання поблажливості, має позов на суму 5536,10 грн, який достроково відшкодовує. Сплачує аліменти на користь двох неповнолітніх дітей. Доводи засудженої про те, що вона постійно працює щоб мати змогу сплатити за позовом та виплачувати аліменти дітям, про визнання нею вини у вчиненому заслуговують на увагу, проте поряд з цим колегія приймає до уваги, що засуджена кримінальне правопорушення вчинила в період іспитового строку, протягом часу відбування покарання допускала невиконання покладених на неї обов`язків, заохочення щодо неї останній раз було застосоване 01.04.2019 року та в цілому характеризується як особа, яка тільки стала на шлях виправлення.

Сумлінна поведінка, що є складовою умовно-дострокового звільнення, полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Лише сумлінне ставлення до праці та виконання трудових обов`язків є недостатнім для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженої особи від відбування покарання.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про що ОСОБА_7 ще не довела своє виправлення настільки, щоб застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Апеляційні вимоги засудженої з наведених вище підстав задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 травня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення від відбування покараннязалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: