Справа № 169/427/20
Провадження № 1-кп/169/103/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Скиби Любомльського району Волинської області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, з повною загальною середньою освітою, неодружений, є громадянином України, судимий:

вироком Рожищенського районного суду від 20 травня 2010 року засуджений за вчинення злочинів, передбачених частинами другою, третьою статті 185 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі,

ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2010 року вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 20 травня 2010 року змінено в частині кваліфікації за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України та призначеного покарання, засуджено за частинами другою, третьою статті 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 липня 2010 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, до 4 років позбавлення волі;

вироком Буського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, до 3 років позбавлення волі;

вироком Турійського районного суду Волинської області від 22 березня 2018 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, із застосуванням положень частини четвертої статті 70 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання покарань по вказаному вироку і вироку Буського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; 7 вересня 2018 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям призначеного судом покарання;

вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 4 червня 2020 року засуджений за вчинення злочинів, передбачених частиною третьою статті 185, частиною третьою статті 15 частиною третьою статті 185, частиною першою статті 162 Кримінального кодексу України, із застосуванням положень статей 70, 72 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

вироком Любомльського районного суду Волинської області від 24 червня 2020 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

у вчиненні злочинів, передбачених частинами другою та третьою статті 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 в ніч на 29 березня 2020 року шляхом пошкодження навісного замка на вхідних дверях проник у приміщення недобудованого житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 , звідки з корисливих мотивів повторно умисно таємно викрав торцювальну пилку «Ворхут», вартістю 3500 гривень, подовжувач довжиною 15 метрів, вартістю 260 гривень, три кабелі з вилкою, вартістю 150 гривень з розрахунку 50 гривень за один кабель з вилкою, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на загальну суму 3910 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 безпосередньо після скоєння крадіжки з належного ОСОБА_5 недобудованого житлового будинку шляхом вільного доступу пройшов на територію недобудованого житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_6 , звідки з корисливих мотивів повторно умисно таємно викрав 30 метрів мідного трьохжильного кабелю, вартістю 505 гривень 20 копійок з розрахунку 16 гривень 84 копійки за один метр кабелю, який був підключений до циркулярного станка, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся і показав, що вночі 29 березня 2020 року на АДРЕСА_2 в селищі міського типу Турійськ підручними засобами зірвав навісний замок на вхідних дверях у недобудований житловий будинок, зайшов у середину, звідки викрав торцювальну пилку, подовжувач та три кабелі з вилкою. Потім пішов по тій же ж вулиці до іншого недобудованого будинку, де відрізав від циркулярного станка 30 метрів мідного кабелю, який викрав. Усі речі продав. Просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, 29 липня 2020 року подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати кримінальне провадження без його участі та вказав, що претензій до обвинуваченого не має.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, жодних клопотань до суду не подавав.

З урахуванням думки учасників судового розгляду та відповідно до вимог статті 325 Кримінального процесуального кодексу України судом визнано за можливе проведення судового розгляду за відсутності потерпілих.

Наведені вище показання обвинуваченого є детальними, чіткими та послідовними і цілком узгоджуються з фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, судом за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням в інше приміщення, вчинив злочин, передбачений частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України.

Також суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, скоїв злочин, передбачений частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу учасниками судового провадження не заявлялося.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких є нетяжким злочином, а другий тяжким злочином, особу винного, який є пенсіонером, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, неодружений, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні в розумінні закону не має, не працює, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, попередня його судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що характеризує обвинуваченого як особу, схильну до вчинення злочинів, який, будучи засудженим за вчинення умисних злочинів до позбавлення волі, на шлях виправлення не став та після відбуття покарання у виді позбавлення волі вчинив нові умисні злочини, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи з того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні.

З врахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частин другої та третьої статті 185 Кримінального кодексу України із застосуванням положень статті 70 Кримінального кодексу України, будучи переконаним в тому, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, на підставі положень статті 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись статтями 368, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою та третьою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання

за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

На підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

На підставі частини четвертої статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком, вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 4 червня 2020 року та вироком Любомльського районного суду Волинської області від 24 червня 2020 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

У строк остаточно призначеного ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів цим вироком зарахувати повністю частково відбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 4 червня 2020 року та за вироком Любомльського районного суду Волинської області від 24 червня 2020 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

Речові докази:

частину обпаленого мідного дроту, що знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Турійського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

частину кабелю з маркуванням ELPAR Н05VV-F 4G 1.5mm 22110B05, що знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Турійського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий