Справа № 279/4700/20
Номер рядка звіту 93
номер провадження 1-кп/279/613/20 В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівка Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не інваліда, не одруженого, раніше судимого: 11.07.2019 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт; 16.09.2020 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.389 ч.2,71,72 КК України до 2 місяців 7 днів арешту (покарання не відбув), без постійного місця проживання, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,
Повторно, 05.08.2020 року близько 17 години 15 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік будинку №148 розташованого по вул.Горького в м.Коростень, помітив автомобіль марки «ВАЗ 2106» р/н НОМЕР_1 бежевого кольору, шляхом відкриття замка передніх водійських дверцят вказаного автомобіля за допомогою ножиць, які мав при собі, проник до салону автомобіля, звідки таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_4 на загальну суму 628 гривень 14 копійок, а саме автомагнітолу марки «DIGITAL» вартістю 358 грн. 80 коп.; чоловічий гаманець із шкірозамінника чорного кольору марки «Leather» вартістю 166 грн. 67 коп.; електричний ліхтарик чорного кольору вартістю 40 грн. та флеш-накопичувач інформації марки «АРАСЕR» вартістю 62 грн. 67 коп., та з викраденим з місця події зник.
Умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, поєднаними із проникненням у сховище, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Обвинувачений по суті пред`явленого обвинувачення винним себе визнав частково, від дачі показань відмовився, однак на запитання учасників показав, що саме він вчинив крадіжку майна ОСОБА_4 із його автомобіля, але дверцята в ньому зачинені не були. Викрав речі бо вважав, що потерпілому вони не потрібні, все викрадене у нього вилучили та повернули потерпілому. При затриманні його били потерпілий із свідком.
Не дивлячись на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочині стверджується показаннями потерпілого, свідка та письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом у судовому засіданні, які є належними та допустимими.
Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив обставини за яких було викрадено його майно із автомобіля, що зазначені в обвинувальному акті. Вказав, що автомобіль зачиняв в присутності свідка ОСОБА_7 , з яким він разом пішов на роботу та затримав обвинуваченого після вчинення крадіжки. Фізичної сили ніхто до обвинуваченого не застосовував. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_8 показав, що бачив як обвинувачений ОСОБА_9 ножицями відчиняв дверцята автомобіля потерпілого та забрав звідти авто магнітолу і гаманець. ОСОБА_10 у його присутності зачинив двері в автомобілі та вони разом пішли на роботу. При затриманні обвинуваченого ніхто не бив. Він сам зізнався у вчиненому.
Даними слідчого експерименту проведеного за участю ОСОБА_5 в ході якого останній відтворив обставини вчинення ним злочину, вказав на спосіб проникнення до автомобіля, місце знаходження та найменування майна, яке було ним викрадено.
Доводи обвинуваченого про те, що при затриманні потерпілий та свідок застосовували до нього фізичну силу спростовуються даними слідчого експерименту та іншими письмовими доказами, показаннями потерпілого і свідка, допитаних в суді. При цьому, обвинувачений не заявляв про побиття як під час обрання йому запобіжного заходу слідчому судді, так і під час всього досудового розслідування.
Перегляд в судовому засіданні слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 факт застосування до даної особи будь-якого тиску та наявності побоїв, спростовує.
Доводи обвинуваченого про те, що дверцята в автомобілі були відчинені спростовуються показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_8 , з яких слідує, що ОСОБА_10 зачиняв дверцята в автомобілі в присутності свідка, і після цього вони разом пішли на роботу.
Ставити під сумнів показання потерпілого та свідка, які логічні, послідовні і незмінні підстав не має. Даних про те, що вони оговорюють обвинуваченого судом не встановлено.
Зауважень щодо належності та допустимості представлених стороною обвинувачення доказів від сторони захисту не надійшло.
Досліджені в ході судового слідства всі докази об`єктивно поєднуються між собою і підтверджують винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а покази обвинуваченого щодо часткового визнання своєї вини суд розцінює, як обраний спосіб захисту, даними з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене та покращити своє становище.
Обставин, які пом`якшують покарання не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив кримінальних правопорушень.
Як особа ОСОБА_5 працездатного віку, особа без постійного місця проживання, на спеціалазовних обліках не перебуває, характеризується посередньо, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, особу обвинуваченого, відношення до вчиненого, вид та вартість викраденого майна, думку потерпілого щодо покарання, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не можливо без ізоляції від суспільства, оскільки він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, після постановлення останнього за часом вироку знову вчинив умисний злочин (проти власності), і йому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі, відповідно до санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення, остаточне покарання призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України,шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та правилами складання покарань, передбаченими ст.72 КК України, оскільки правопорушення вчинено до ухвалення вироку Коростенського міськрайонного суду від 16.09.2020 року, невідбута частина якого складає 2 місяці 7 днів арешту,що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Цивільний позов не подавався.
Запобіжний захід відповідно до положень ст.377 ч.1 КК України до набрання вироком законної сили залишається незмінним. В той же час, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини щодо неможливості утримання особи під вартою без визначення кінцевого строку такого утримання, що призводить до правової невизначеності прав такої особи (рішення від 09.01.2015 року у справі Чанев проти України), суд вважає за доцільне визначити кінцевий можливий строк утримання обвинуваченого під вартою в межах двомісячного строку.
Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, -
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.70 ч.4,72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.09.2020 року, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_5 у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня затримання.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_5 незмінним, але не пізніше ніж до 18.02.2021 року, включно.
Речові докази: автомагнітолу, гаманець, ліхтарик та флеш-накопичувач, які передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_4 залишити останньому, як власнику данного майна; металеві ножиці знищити; оптичні DVD-диски із записами проведення слідчих експериментів залишити в матеріалах кримінального провадження.
Арешт накладений на вказане майно у даній справі згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду від 07.08.2020 року скасувати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1634 гривни 50 копійок за проведення експертизи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1