Єдиний унікальний номер 185/6774/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001254 від 31.07.2020 року за обвинуваченням:

неповнолітнього ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда,
Дніпропетровської області, громадянина
України, з середньою освіту, неодруженого,
непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3
ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 30.07.2020 року о 19.15 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи по вул. Богуславській м. Павлограда біля домоволодіння №1 зустрів ОСОБА_8 , де в цей час між останніми безпідставно виникла словесна сварка, до якої долучився ОСОБА_5 щоб заспокоїти ОСОБА_3 , якому вдалося заспокоїти ОСОБА_3 , та припинити агресивні дії останнього відносно ОСОБА_8 .. По закінченню словесного конфлікту ОСОБА_3 та ОСОБА_5 удвох направилися до магазину «Продукти», що розташований за адресою м. Павлоград, вул. Грушевського, 1, в свою чергу ОСОБА_8 , залишився біля вищевказаного домоволодіння. В подальшому, цього ж дня, о 19.30 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підійшовши до вищевказаного магазину, продовжили словесний конфлікт, який в них почався раніше, в ході якого, у ОСОБА_3 на ґрунті попередніх словесних образ, на його адресу з боку ОСОБА_5 , раптово виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, неповнолітній ОСОБА_3 , знаходячись біля вищевказаного магазину, на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин, керуючись раптовим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю останньому, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, але не бажаючи від них відмовлятись, з метою спричинення тілесних ушкоджень, стоячи з правої сторони відносно останнього, зробив декілька кроків назад від ОСОБА_5 , набравши відповідної відстані для посилення удару, різко підбігши до ОСОБА_5 умисно, наніс один удар кулаком правої руки в праву нижню частину щелепи, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа, що за своїм характером відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більше ніж 21 день).

Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , неповнолітній ОСОБА_3 з місця скоєння злочину втік не надавши первинної медичної допомоги потерпілому ОСОБА_5 .

У судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно 30.07.2020 року о 20.00 год. він під час сварки з ОСОБА_5 біля магазину «Продукти» по вул. Грушевського, наніс кулаком правої руки тілесні ушкодження останньому в область щелепи. У скоєному він щиро кається, на даний час не працює так як знаходився під домашнім арештом, але в майбутньому обіцяє повністю відшкодувати спричинену як моральну так і матеріальну шкоду. На сьогоднішній день він перерахував потерпілому 515 грн. в рахунок вішкодування матеріальної шкоди.
Винність неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується сукупністю доказів, а саме показами неповнолітнього обвинуваченого, законного представника неповнолітнього обвинуваченого, показами потерпілого, письмовими матеріалами справи які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні.

Так, законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її сином, та про дану подію дізналася від чоловіка, який пояснив, що її син ОСОБА_3 біля магазину «Продукти» по вул. Грушевського, наніс кулаком правої руки тілесні ушкодження ОСОБА_5 в область щелепи. Доповнила, що так як її син неповнолітній, то вона запевняє суд про відшкодування нею як законним представником заподіяної як матеріальної так і моральної шкоди потерпілому. На даний час її син проживаєразом з родиною за місцем його реєстрації, має плани на майбутнє, працездатний, прислуховується до її думок, має належні умови для проживання та навчається, має задовільний стан здоров`я та не страждає від хронічних захворювань, займається спортом, допомагає їй по господарству, на обліку у лікаря-нароколога не перебуває, алкогольні напої не вживає.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив покази, надані ОСОБА_3 в судовому засіданні, та додав, що притензій до останннього він не має, просить не позбавляти обвинуваченого волі, так як на сьогодні вони є сусіди, між ними добрі стосунки та він вірить в те, що у майбутньому сім`я ОСОБА_9 відшкодує йому спричинену матеріальну та моральну шкоду.

Аналіз показань неповнолітнього обвинуваченого, законного представника неповнолітнього обвинуваченого, потерпілого, викладених вище, які попереджалися про кримінальну відповідальність, на думку суду є допустимими та об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними дають підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, підтверджують обставин, що підлягають доказуванню і впливають на оцінку дій обвинуваченого, та підтверджують його вину в інкримінованому йому злочину.

Окрім показань, допитаних в судовому засіданні неповнолітнього обвинуваченого, законного представника неповнолітнього обвинуваченого, потерпілого, вина неповнолітнього обвинуваченого також підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- витягом з единого реєстру досудових розслідувань від 31.07.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_3 біля магазину «Продукти» по вул. Грушевського, 1 м. Павлограда, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 (Том №1 а.с. 16);

- протоколом про вчинене кримінальне правопорушення від 30.07.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_5 повідомив про спричинення йому тілесних ушкоджень 30.07.2020 року ОСОБА_3 (Том №1 а.с. 17);

- протоколом огляду від 19.09.2020 року, відповідно до якого в присутності понятих було оглянуто територію магазину «Продукти» м. Павлограда по вул. Грушевського, 1, де було виявлено залишки вугілля (Том №1 а.с. 18-24);

- протоколом проведення слідчого експеременту від 02.09.2020 року, відповідно до якого за участю ОСОБА_5 в присутності понятих, було відображено подію біля магазину «Продукти» м. Павлограда по вул. Грушевського, 1 (Том №1 а.с. 25-28);

- висновком експерта № 232 від 18.09.2020 року, відповідно до якого зроблено такі висновки: Згідно наданої медичної документації та об`єктивних даних огляду у ОСОБА_5 виявлене тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа утворилося по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий, з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область. Тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа за своїм характером відноситься до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року. «Яка давність тілесних ушкоджень та чи відповідають об`єктивним даним відомості про отримання тілесних ушкоджень 30.07.2020 року?» Відповідь: враховуючи морфологічні ознаки виявленого тілесного ушкодження, давність його утворення може відповідати терміну вказаному в постанові про призначення судово-медичної експертизи та наданій медичній документації, тобто 30.07.2020 року. «Яким способом були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_5 .?» Відповідь: виявлене тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа утворилося по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий, з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область. «Чи могли такі тілесні ушкодження утворитися власноруч або при падінні з висоти власного зросту?» Відповідь: «враховуючи характер та локалізацію виявленого тілесного ушкодження, малоймовірне його утворення при падінні з висоти власного зросту та площину» (Том №1 а.с. 31-32);

- висновком експерта № 237-Д від 21.09.2020 року, відповідно до якого зроблено такі висновки: 1. «Чи могли утворитися тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_5 при обставинах на які вказав при проведенні слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_5 .?» Відповідь: «згідно наданої медичної документації та об`єктивних даних огляду у ОСОБА_5 виявлене тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа утворилося по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий, з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область. Тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа за своїм характером відноситься до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін помад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року. Враховуючи морфологічні ознаки виявленого тілесного ушкодження, давність його утворення може відповідати терміну вказаного в постанові про призначення судово-медичної експертизи та наданій медичній документації, тобто 30.07.2020 року. Враховуючи характер та локалізацію виявленого тілесного ушкодження, механізм його утворення не суперечить механізму на який вказав при проведенні слідчого експерименту від 02.09.2020 року потерпілий ОСОБА_5 » (Том №1 а.с. 33-34);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.09.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 в присутності понятих відобразила події, що відбулися 30.07.2020 року о 19.30 год. біля магазину «Продукти» м. Павлограда по вул. Грушевського, 1, а саме як ОСОБА_3 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_5 (Том №1 а.с. 35-39);

- висновком експерта № 239-Д від 21.09.2020 року, відповідно до якого зроблено такі висновки: 1. «Чи могли утворитися тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_5 при обставинах на які вказала при проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 .?» Відповідь: «згідно наданої медичної документації та об`єктивних даних огляду у ОСОБА_5 виявлене тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа утворилося по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий, з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область. Тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа за своїм характером відноситься до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р. Враховуючи морфологічні ознаки виявленого тілесного ушкодження, давність його утворення може відповідати терміну вказаному в постанові про призначення судово - медичної експертизи та наданій медичній документації, тобто 30.07.2020 року. Враховуючи характер та локалізацію виявленого тілесного ушкодження, механізм його утворення не суперечить механізму, на який вказала при проведенні слідчого експерименту від 19.09.2020 року свідок ОСОБА_10 » (Том №1 а.с. 40-41);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 в присутності понятих, відобразив події, що відбулися 30.07.2020 року о 19.30 год. біля магазину «Продукти» м. Павлограда по вул. Грушевського, 1, а саме як ОСОБА_3 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_5 (Том №1 а.с. 42-46);

- висновком експерта № 244-Д від 23.09.2020 року, відповідно до якого зроблено такі висновки: 1. «Чи могли утворитися тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_5 при обставинах на які вказав при проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 .?» Відповідь: «згідно наданої медичної документації та об`єктивних даних огляду у ОСОБА_5 виявлене тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа утворилося по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий, з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область. Тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа за своїм характером відноситься до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року. Враховуючи морфологічні ознаки виявленого тілесного ушкодження, давність його утворення може відповідати терміну вказаному в постанові про призначення судово- медичної експертизи та наданій медичній документації, тобто 30.07.2020р. Враховуючи характер та локалізацію виявленого тілесного ушкодження, механізм його утворення не суперечить механізму на який вказав при проведенні слідчого експерименту від 21.09.020 року свідок ОСОБА_12 » (Том №1 а.с. 47-48);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.09.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 в присутності понятих, відобразив події, що відбулися 30.07.2020 року о 19.30 год. біля магазину «Продукти» м. Павлограда по вул. Грушевського, 1, а саме як ОСОБА_3 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_5 (Том №1 а.с. 49-53);

- висновком експерта № 245-Д від 23.09.2020 року, відповідно до якого зроблено такі висновки: 1. «Чи могли утворитися тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_5 при обставинах на які вказав при проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_13 .?» Відповідь: «згідно наданої медичної документації та об`єктивних даних огляду у ОСОБА_5 виявлене тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа утворилося по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий, з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область. Тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа за своїм характером відноситься до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року. Враховуючи морфологічні ознаки виявленого тілесного ушкодження, давність його утворення може відповідати терміну вказаному в постанові про призначення судово- медичної експертизи та наданій медичній документації, тобто 30.07.2020р. Враховуючи характер та локалізацію виявленого тілесного ушкодження, механізм його утворення не суперечить механізму на який вказав при проведенні слідчого експерименту від 23.09.2020 року свідок ОСОБА_13 » (Том №1 а.с. 54-55);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.09.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 в присутності понятих, відобразила події, що відбулися 30.07.2020 року о 19.30 год. біля магазину «Продукти» м. Павлограда по вул. Грушевського, 1, а саме як ОСОБА_3 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_5 (Том №1 а.с. 56-60);

- висновком експерта № 238-Д від 21.09.2020 року, відповідно до якого зроблено такі висновки: 1. «Чи могли утворитися тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_5 при обставинах на які вказав при проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_14 ?» Відповідь: «згідно наданої медичної документації та об`єктивних даних огляду у ОСОБА_5 виявлене тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа утворилося по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий, з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область. Тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи справа за своїм характером відноситься до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року. Враховуючи морфологічні ознаки виявленого тілесного ушкодження, давність його утворення може відповідати терміну вказаному в постанові про призначення судово- медичної експертизи та наданій медичній документації, тобто 30.07.2020р. Враховуючи характер та локалізацію виявленого тілесного ушкодження, механізм його утворення не суперечить механізму на який вказав при проведенні слідчого експерименту від 14.09.2020 року свідок ОСОБА_14 » (Том №1 а.с. 61-62).

Підстав сумніватися у правильності висновків експертиз суд не вбачає.
Відтак, суд ретельно дослідив докази по справі, які мають значення для з`ясування обставин вчиненого злочину, поведінку винного і потерпілого і всі інші обставин, що мали відношення до справи.

Дослідивши і проаналізувавши надані суду докази кожен окремо, відповідно до вимог ст. 94 КПК України та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 повністю доведена наданими та дослідженими судом доказами.

Наведені вище докази, на думку суду, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією України та КПК України.

Протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія протии СполученогоКоролівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, аналізуючи покази неповнолітнього обвинуваченого, законного представника неповнолітнього обвинуваченого, потерпілого, зіставляючи ці покази зі здобутими письмовими доказами, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, та кваліфікує його дії, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Його дії кваліфікуються за ч.1 ст. 122 КК України.

Відповідно до роз`яснень п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття неповнолітнього обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, вчинення злочину неповнолітнім, часткове відшкодування шкоди.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання неповнолітнього обвинуваченого, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, раніше не судимий, не працює, відповідно до досудової доповіді Павлоградського МВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , останній проживає разом з родиною за місцем реєстрації, де характерезується посередьо, але за результатами психодіагностичного дослідження свідчать, що обвинувачений дещо дратівливий, але намагається випромінювати впевненність в собі, часом проявляє емоційну, психологічну нестійкфсть, спонтанність, імпульсивність, непокору, що є притаманним в період неповноліття (глибокий біологічний розвиток, формування самооцінки особистості та установка моральних норм і цінностей). Має плани на майбутнє, активний, діяльний, працездатний, вміє дослухатись до думки близького оточення. ОСОБА_3 замислюєтється про наслідки своїх вчинків, але належних висновків поки не робить, почуття відповідальності відсутнє за протиправної дії. Має яскраво виражену демонстративну акцентуацію характеру, що свідчить про емоційну жвавість, лабільність, намагання бути на виду бажання уваги до своєї персони, схильний часом прикрашати самого себе, бути надмірно ввічливим, тактовним з метою підняття в очах оточуючих або викладення почуття співпереживання. Схильність до вчинення ситуативних вчинків, як засобу привернення уваги до себе. Дисфункційні афективні стани не притаманні. Рівень бентежності помірний, має схильність до агресивних проявів, як вербально так і фізично, у відношенні оточуючих. В конфліктних ситуаціях займає позицію уникнення та компромісу, домінуюча стратегія психологічного захисту в спілкуванні миролюбність. Умови проживання у ОСОБА_3 задовільні, та останній стверджує, що всім необхідним забезпечений, навчається на парикмахера в салоні «Агапе», з бесіди мати стало відомо, що ОСОБА_3 має задовільний стан здоров`я та не страждає від хронічних захворювань, займається спортом, допомогає по господарству, весь вільний час проводить з дівчиною, на обліку у лікаря-нароколога не перебуває, зі слів обвинуваченого, алкогольні напої не вживає, друзів-правопорушників не має, у скоєному злочині розкаюється.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст. 122 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те що злочин відноситься до нетяжких злочинів, суд також враховує його неповнолітній вік, думку Павлоградського МВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області щодо виправлення неповнолітнього без позбавлення волі, відношення останнього до того, що сталося, а саме, що вину визнав, щиро розкаявся, думку потерпілого, який притензій до обвинуваченого не має та просить не позбавляти останньго волі, тому суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75,104 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту не продовжувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1