справа № 274/2848/20
У Х В А Л А провадження № 1-в/0274/438/20

І м е н е м У к р а ї н и
26.08.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника адміністрації ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , до засудження раніше не судимого,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 засуджений 10 липня 2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09.02.16 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 17.07.11 до 09.02.16. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.19 згідно зі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 4 роки 10 місяців 9 днів обмеження волі. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.06.19 зараховано час слідування під вартою до виправного центру з 01.04.19 до 19.05.19 з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.05.20 відмовлено в задоволенні подання адміністрації про умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджений не довів свого виправлення. Ухвала суду оскаржувалася у апеляційному порядку, зі слів сторони захисту 25.05.20 Житомирським апеляційним судом залишена без змін і набрала законної сили.
Початок строку відбування покарання: для позбавлення волі - 17.07.11; для обмеження волі - 19.05.19; кінець строку: 23.12.23; 3/4 строку покарання відбув 23.03.20.
Засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ "Бердичівський виправний центр (№ 108)" з 19.05.19. За час відбування покарання характеризується позитивно. Раніше допустив 3 порушення вимог встановленого порядку відбування покарання, за фактами яких проведені бесіди виховного характеру. Після проведеної профілактичної роботи змінив свою поведінку на краще. Працевлаштований на виробництві установи. До праці ставиться добре. Має 16 заохочень. За вироком суду вину у скоєні злочину заперечив, на даний час відповідно до характеристики визнає. За вироком має позов на відшкодування завданої шкоди в розмірі 700 000 грн., відшкодуванням завданого збитку не займався з 25.05.20 відшкодував 5000 грн.
Засуджений клопоче про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , посилаючись на те, що він зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Представник адміністрації заяву засудженого підтримав.
Захисник підтримав заяву, вказав, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення, вже відбув 3/4 строку покарання, вину визнає, має міцні соціальні зв`язки, засуджений відшкодовує і буде відшкодовувати збитки.
Прокурор заперечив проти задоволення заяви засудженого, вказавши на її передчасність.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (п. 17) судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.
ОСОБА_6 прибув до Бердичівського виправного центру (№ 108) для відбування покарання лише 19.05.19, і з заявою про умовно-дострокове звільнення звернувся вже 22.04.20, тобто відбувши у виправному центрі менше року з трьох з половиною років до кінця строку. При цьому засуджений, будучи засудженим за умисне вбивство, вчинене з особливою жорстокістю, навіть відбувши значну частину строку покарання, і на даний час тільки після відмови судом з цих підстав почав добровільно збитки відшкодовувати, хоча і працював та відповідно мав заробітну плату, що вказує на недосягнення мети покарання, в тому числі щодо не вчинення нових злочинів іншими особами, які мають можливість спостерігати як обвинувачений, здійснивши умисне вбивство, заподіявши збитків на суму понад 700000 гривень і відшкодувавши лише на суму 5 тисяч грн., маючи вкрай великий строк до кінця строку, може звільнитись з місць відбування покарання.
У зв`язку з наведеним суд дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений станом на 25.05.20 не довів свого виправлення, про що було постановлено ухвалу. Тобто суд повністю вирішив питання, яке виникло під час виконання вироку - встановив, що засуджений не довів на той момент виправлення і не підлягав достроковому звільнення від відбування покарання.
Підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведення засудженим свого виправлення. При цьому законодавцем визначено формальну підставу для застосування такого звільнення: фактичне відбуття засудженим певної частини строку покарання.
Водночас законодавцем визначено і зміни у застосуванні цієї формальної підстави - період часу, коли судом може бути повторно вирішено питання про застосування умовно-дострокового звільнення, а саме: відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України, ч. 7 ст. 154 КВК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Тобто законодавцем чітко визначено формальну підставу для можливості застосування умовно-дострокового звільнення: фактичне відбуття певної частини строку покарання, а також, при відмові судом у умовно-достроковому звільненні або заміні покарання більш м`яким - фактичне відбуття ще певної частини строку покарання для отримання даних про те, що засуджений все ж своєю поведінкою довів своє виправлення або що став на шлях виправлення.
У випадку ОСОБА_6 формальна підстава для застосування умовно-дострокового звільнення визначена Законами України не настала. ОСОБА_6 засуджений до позбавлення волі на строк 15 років за скоєння особливо тяжкого злочину, судом відмовлено у умовно-достроковому звільненні 25.05.20, тобто з дня відмови минуло менше одного року і тому не сплинув строк, який законодавець визначив, щоб суд мав змогу дати оцінку поведінці засудженого з точки зору доведення свого виправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України суд зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, враховуючи вирішення судом питання в порядку виконання судового рішення про відсутність підстав вважати, що засуджений довів своє виправлення, приймаючи до уваги відсутність за Конституцією України і законами України у суду повноважень застосовувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання раніше як через рік з дня винесення попередньої ухвали суду про відмову, на даний час відсутні правові підстави для задоволення заяви засудженого.
Крім того, як вбачається з досліджених матеріалів після відмови судом у задоволенні подання адміністрації про умовно-дострокове звільнення засуджений ОСОБА_6 почав відшкодувати збиток, відшкодував на суму 5000 грн. з понад 700000 грн., що вказує на те, що засуджений звернувся із заявою про визнання вини і не допускав раніше порушень з єдиною метою - застосування до нього пільг, передбачених КК України, а не тому, що досягнуто мету покарання. За наполяганням сторони захисту судом приймається рішення по суті клопотання.
Наявність заохочень у виправному центрі вказує, що засуджений стає або навіть став на шлях виправлення, але враховуючи інші характеристики поведінки та ставлення засудженого до своїх дій (відбуває покарання за умисне вбивство при обтяжуючих обставинах, які він заперечував та які були предметом оцінки суду і були спростовані; на даний час і лише після відмови судом у задоволенні подання почав відшкодовувати завдані своїми злочинними діями збитки, що вказує на недосягнення мети покарання, відсутність щирого каяття засудженого та викликає обґрунтований сумнів у визнанні ним вини), на даний час відсутні достатні дані, що засуджений вже довів своє виправлення і його звільнення не призведе до появи небезпеки суспільству чи окремим громадянам.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, статтями 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
заяву засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1