Справа № 522/5593/18
Провадження по справі № 1-кп/522/2235/20

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001389 від 31.03.2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26.02.2018 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України, накладений штраф в розмірі 850 гривень;

- 08.06.2018 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 11.07.2018 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- на теперішній час, притягується до кримінальної відповідальності Приморським районним судом м. Одеси за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001389 від 31.03.2020 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

04.06.2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000791 від 31.03.2019 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який перебуває в провадженні судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , оскільки обвинувачений на даний час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів різного ступеню тяжкості, ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його адвокат заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, вказані прокурором, не доведені, обвинувачений визнає вину у вчинених злочинах, переховуватись від суду не має наміру, просили суд застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників процесу, приходжу до висновку про необхідність продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 .

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який карається позбавленням волі на строк до 10 років, обвинувачений не має місця роботи, не одружений, що свідчить про відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення низки умисних корисливих злочинів, що у сукупності свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження строку дії відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 потрібно продовжити, так як ризики, які суд приймав до уваги при обранні вказаного запобіжного заходу, ще мають місце.

Керуючись ст.ст. 132, 176 178, 183, 186, 193-197, 217, 314-315, 369-372, 376, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 31.01.2021 року.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 02.12.2020 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду підлягає оскарженню в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1