ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 638/1434/20 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/2994/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , без участі потерпілих по справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 07 2020 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 діб кожного, а саме до 14 09 2020 року (а.с.19-21).
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а у випадку продовження строку тримання під вартою, визначити розмір застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування таких вимог захисник послався на порушення процедури розгляду справи, серед яких: не було з`ясовано, хто з учасників судового провадження прибув у судове засідання, не було встановлено їх особи, не було здійснено перевірку повноваження захисників і представників, не було з`ясовано, чи вручено судові виклики та повідомлення тим, хто не прибув, не було здійснено повідомлення причини їх неприбуття, якщо вони були відомі; суддею не було забезпечено здійснення секретарем судового засідання повідомлення про здійснення повного фіксування судового розгляду, а також про умови фіксування судового засідання; суддею не було з`ясовано, чи отримані учасниками судового розгляду пам`ятки про їхні права та обов`язки, та не було з`ясовано, чи зрозумілі учасникам судового розгляду їх права та обов`язки і чи не потребують вони роз`яснення; суддею не було роз`яснено учасникам судового провадження право відводу та не з`ясовано, чи заявляють учасники судового провадженя кому-небудь відвід.
Щодо продовження дії запобіжного заходу відносно його підзахисного, зазначив, що останній має міцні соціальні зв`язки в Україні, за місцем реєстрації та проживання, має позитивні характеристики, має родину, раніше не судимий, у зв`язку з чим, на думку сторони захисту, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків (а.с.22-27).
Крім того, на вказану ухвалу подав апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_7 , в якій просив оскаржувану ухвалу змінити застосувати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі (особисте зобов`язання, нічний/цілодобовий домашній арешт), або визначити розмір застави.
Такі вимоги обґрунтував тим, що прокурором у клопотанні не наведено жодних обставин, які б унеможливлювали застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу (а.с.51-52).

Не погодився з вказаною ухвалою також обвинувачений ОСОБА_9 та подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити обраний щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
В обґрунтування таких вимог вказав, що прокурором не надано жодних доказів, які б підтверджували його винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, а ризики, заявлені прокурором, не актуальні (а.с.49).

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник просили задовольнити вимоги поданих ними апеляційних скарг у повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_9 просив задовольнити його апеляційну скаргу.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 підтримав доводи апеляційної скарги підзахисного, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.
Прокурор вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг. Зазначив, що станом на день перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції обвинувачені перебувають під вартою на підставі ухвали того ж суду від 10 09 2020 року, а оскаржувана ухвала втратила свою актуальність.
Потерпілі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинувачених та їхніх захисників, вислухавши думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.
Як слідує з матеріалів провадження, під час розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0005010 від 07 12 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.185 КК України, судом першої інстанції постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою на 60 днів кожного, тобто до 14 09 2020 року, включно.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 була заслухана думка прокурора, потерпілого, пояснення обвинувачених та їхніх захисників для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши окрім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ст.178 КПК України, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинувачених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися і, що інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, який згідно класифікації, наведеної в ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
Щодо відомостей про особу обвинуваченого, то ОСОБА_7 , не працевлаштований, тобто не має офіційного джерела доходу, неодружений, не має постійного місця проживання у м. Харкові, наявна реєстрація у м. Дніпро.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.185 КК України, які згідно класифікації, наведеної в ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, найсуворіше покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк до 10 років.
Щодо відомостей про особу обвинуваченого, то ОСОБА_9 , офіційно не працевлаштований, неодружений, проживає у м. Харкові, однак зареєстрований у Дніпропетровській області, раніше неодноразово судимий,в тому числі і за скоєння аналогічних корисливих злочинів, перебуваючи на домашньому арешті, вчинив інший злочин, має непогашену та незняту судимості.
З оскаржуваної ухвали вбачається, що судом проаналізовано доводи сторони захисту на користь обвинувачених, однак, він дійшов висновку, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам можливості їх переховування від суду, впливу на інших учасників кримінального провадження або вчинення нового злочину.
З таким висновком погоджується і апеляційний суд.
Колегія суддів звертає також увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у разі визнання їх винуватими в інкримінованих злочинах, що в сукупності з іншими встановленими даними, зокрема про особу обвинувачених, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі непродовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо них, перебуваючи на свободі, вони можуть переховуватися від суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Дані обставини виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянтів, які це заперечують, являються безґрунтовними.
Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Наведене спростовує доводи апеляційних скарг обвинувачених щодо необґрунтованості заявлених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Разом з тим, обвинувачені, заперечуючи існування заявлених ризиків, не наводять жодних обставин, які б їх спростовували, або могли б бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до них запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на недоведеність його вини у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України колегією суддів не приймаються, з огляду на те, що питання щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, причетності особи до вчинення кримінального правопорушення вирішуватиметься судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження по суті.
Згідно із положеннями ст.374 КПК України питання щодо винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення вирішується судом в нарадчій кімнаті при постановленні вироку у кримінальному провадженні.
Наразі, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 у апеляційній скарзі на те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останнього та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки він має міцні соціальні зв`язки в Україні, за місцем реєстрації та проживання, має позитивні характеристики, має родину, проживає разом з співмешканкою, з якою планує укласти шлюб, раніше не судимий, - не є переконливими, з огляду на вказані вище обставини.
Разом з тим, наведені обставини в даному випадку не є визначальними та не зможуть повністю усунути, зокрема, ризик втечі за умови можливої перспективи призначення покарання у виді позбавлення волі до 10 років.
Інших доводів, які б спростовували необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених, та вказували на можливість застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, апелянтами не наведено.
Тій позиції захисника, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених було порушено процедуру розгляду справи, було надано оцінку судом першої інстанції. За наявності обґрунтованих підстав для відводу прокурора або складу суду, захисник не позбавлений можливості звернутися з відповідною заявою в подальших судових засіданнях, а також звернутися з іншими клопотаннями у встановленому процесуальним законом порядку.
Щодо прохання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника щодо визначення розміру застави, то у відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КК України, суд при постановленні ухвали про обрання або продовження строку тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З огляду на те, що ОСОБА_7 інкримінується злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, об`єктивна сторона якого полягає у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, - підстав для застосування застави колегією суддів не вбачається.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду не встановлено.
Зважаючи на викладене, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення апеляційних скарг, за доводів, викладених в апеляційних скаргах обвинувачених та захисника, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 07 2020 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 14 вересня 2020 року, включно, щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4