Справа № 509/396/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000033 відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 знаходиться кримінальне провадження №0000033 відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 10.01.2021 року в вечірній час доби, невстановлена особа, шляхом вільного доступу проникла в домоволодіння гр.. ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де таємно викрала майно останнього, а саме два мобільних телефони та грошові кошти. Сума збитків становить 10050 грн.

26.01.2021 в ході проведення слідчих (розшукових) дій, гр.. ОСОБА_6 під протокол добровільної видачі, в присутності понятих видала співробітникам ВП №1 ОРУП №2 поліції, два мобільних телефони, а саме: мобільний телефон марки «Fly» чорного кольору; мобільний телефон марки «SIGMA», чорного кольору, який має пошкодження у вигляді тріщини на передній частині телефону, а саме на екрані.

Вищевказані предмети було оглянуто та долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

Посилаючись в обґрунтування клопотання на те, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, вилучені речі та предмети мають суттєве значення для встановлення факту та обставин у кримінальному провадженні, та являються речовим доказом, а також в подальшому вони стануть предметом експертних досліджень, у зв`язку із чим, просить про накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість приховування та знищення предмету, що може зберігати в собі сліди злочину. Суддя враховує і ту обставину, що майно, про накладення арешту на яке просить слідчий, відповідає критеріям речових доказів, а також визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні. Без накладення арешту на майно існує реальна загроза його втрати, тому слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

1.Накласти арешт на речовий доказ який був визнаний та долучений до матеріалів кримінального провадження №0000033 від 26.01.2021, а саме:

-мобільний телефон марки «Fly» чорного кольору;

- мобільний телефон марки «SIGMA», чорного кольору;

Після проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, речовий доказ віддати потерпілому ОСОБА_7 під зберігальну розписку.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1