Ухвала

Іменем України
02 лютого 2021 року

м. Київ
справа № 757/34239/20-к

провадження № 51- 426 впс 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні подання голови Київського апеляційного суду про направлення матеріалів судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження з Київського апеляційного суду до іншого суду апеляційної інстанції,
установив:
До Верховного Суду у порядку ст. 34 КПК України надійшло подання голови Київського апеляційного суду про направлення матеріалів судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 від 16 травня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000067 від 26.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 375 КК України, з Київського апеляційного суду до іншого суду апеляційної інстанції.
Подання мотивовано тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000067 від 26.01.2018 здійснювалось щодо суддів, двоє з яких є суддями Київського апеляційного суду , що згідно з вимогами ч. 2 ст. 32 КПК України унеможливлює участь суддів Київського апеляційного суду в перегляді ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року.
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає розгляду питання. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду подання не надходило.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду.
Згідно з ч. 3 вищезазначеної статті питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
З наданих до суду матеріалів провадження вбачається, що 09 грудня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 грудня 2020 року був визначений склад суду: ОСОБА_7 (суддя-доповідач), ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (склад колегії суддів).
12 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду постановила ухвалу про задоволення заяви суддів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 про самовідвід від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000067 від 26.01.2018 та про звернення до Верховного Суду з поданням про вирішення питання про направлення матеріалів судового провадження за вказаною апеляційною скаргою з Київського апеляційного суду до іншого суду апеляційної інстанції.
Ухвалюючи рішення про самовідвід та про направлення матеріалів судового провадження з поданням до Верховного Суду, судді виходили з того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000067 від 26.01.2018 здійснювалося не лише щодо судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_10 , а й щодо суддів Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , двоє з яких ( ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ) є суддями Київського апеляційного суду.
Крім того, вимогами ч. 2 ст. 32 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, у зв`язку з чим, незалежно від наявності підстав для самовідводу вказаних вище суддів Київського апеляційного суду, вказане судове провадження не може розглядатись цим апеляційним судом.
Таким чином, голова Київського апеляційного суду в порядку статей 32, 34 КПК України звернувся до Верховного Суду з поданням про направлення судового провадження до іншого суду апеляційної інстанції для здійснення розгляду матеріалів провадження в порядку апеляційної процедури з підстави, визначеної ч. 2 ст. 32 КПК України.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 32 КПК кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.
Приймаючи рішення про необхідність звернення до Верховного Суду із поданням про направлення матеріалів за апеляційною скаргою ОСОБА_5 для розгляду до іншого суду апеляційної інстанції, Київський апеляційний суд виходив з того, що зазначені судді працюють у цьому ж суді, що перешкоджає розгляду вказаної апеляційної скарги.
Статтею 42 КПК визначено статус підозрюваного та обвинуваченого. Разом з тим, у матеріалах провадження за скаргою ОСОБА_5 відсутні відомості про те, що вказані судді є такими суб`єктами (обвинуваченими), щодо яких відповідно до ст. 32 КПК України не може здійснюватися провадження тим судом, у якому вони обіймали чи обіймають посаду судді.
Так, сам факт звернення особи із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження про вчинення, на її думку, суддями кримінального правопорушення, не є законною підставою для направлення у порядку ч. 2 ст. 32 КПК України матеріалів за апеляційною скаргою ОСОБА_5 із суду, де вони працюють, до іншого.
За матеріалами провадження та з подання голови Київського апеляційного суду не встановлено на даний час обставин, які свідчать про наявність підстав для передачі провадження за скаргою на розгляд іншого суду, з огляду на положення ч. 2 ст. 32 КПК України, а також п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК України, який передбачає таку можливість, коли після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених статтями 32, 34 КПК України, для передачі матеріалів провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 з Київського апеляційного суду до іншого суду апеляційної інстанції немає.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд
постановив:
Подання голови Київського апеляційного суду про направлення судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 від 16 травня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000067 від 26.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 375 КК України, з Київського апеляційного суду до іншого суду апеляційної інстанції залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3