справа № 488/532/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2021 року
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелена Поляна, Арбузинського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
25.01.2017 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.1 ст.186 КК України до штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1 700 грн.;
27.02.2019 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ст.185 ч.2, 71 КК України до арешту на строк 4 місяці, вирок від 25.01.2017 року Южноукраїнського міського суду Миколаївської області виконувати самостійно, звільнений 27.06.2019 року за відбуттям строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 прийнятий 02.03.2015 на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 . В період з 17.06.2015 по 06.11.2015 він брав участь в антитерористичній операції в секторі «М» місто Маріуполь. В цей період, під час проведення тренувальних стрільб ОСОБА_4 знайшов бойові набої на полігоні, а саме тридцять патронів калібром 5,45 мм (5,45х39 мм), які відповідно до висновку експерта №6 від 19.01.2016 року є військовими патронами та придатні до стрільби. Вказані патрони ОСОБА_4 присвоїв собі.
Повернувшись із зони проведення антитерористичної операції, в період з 06.11.2015 по 01.01.2016, ОСОБА_4 зберігав зазначені патрони за адресою: АДРЕСА_2 , які були виявлені і вилучені 01.01.2016 під час огляду місця події.
Обвинувачений вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, в судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставин зберігання ним бойових припасів тридцяти патронів калібром 5,45 мм, які він знайшов на полігоні під час проходження військової служби під містом НОМЕР_1 у 2015 році, та повернувшись з АТО, з 06.11.2015 по час їх вилучення - по 01.01.2016 зберігав їх за місцем мешкання своєї знайомої за адресою: АДРЕСА_2 .
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всіх обставин справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, за згодою учасників судового розгляду, суд розглянув справу щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, відомостей про судові витрати та заходи забезпечення кримінального провадження, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку ті обставини, які не досліджувалися судом першої інстанції.
Показання обвинуваченого, дані під час судового розгляду про обставини вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винуватості у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами з точки зору взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України - у зберіганні бойових припасів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує повне визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків від злочинних дій обвинуваченого.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має не зняті та не погашені судимості за вчинення корисливих злочинів, що обвинувачений безпосередньо приймав участь в Антитерористичній операції в період з 17.06.2015 по 06.11.2015 року безпосередньо на території Донецької області, нагороджений нагрудним знаком «Учасник АТО», за місцем мешкання та служби характеризується з позитивного боку.
Враховуючи, що інкриміновані злочини вчинено обвинуваченим до постанови попереднього вироку Абузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року в частині призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу, оскільки призначене покарання у вигляді арешту виконане шляхом повного відбуття обвинуваченим покарання, остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за ст. 70 ч. 4 КК України - за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Абузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року, який в частині штрафу виконувати самостійно.
На підставі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України, вважаючи, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність.
Приймаючи до уваги, що відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний за іншим кримінальним провадженням іншим судом, суд вважає за необхідне термін відбуття покарання за даним вироком рахувати з часу його постановлення, не обираючи відносно обвинуваченого міру запобіжного заходу в рамках даного кримінального провадження.
Вартість судової експертизи слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до статті 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Абузинського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року, остаточно покарання визначити у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі та штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1 700 грн.
На підставі ч.3 ст.72 КК України, призначене покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн., виконувати самостійно.
Термін відбуття покарання за даним вироком у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі обчислювати з часу його постановлення, тобто з 05 січня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у сумі 429,66 грн.
Речові докази по справі - тридцять патронів калібром 5,45 мм (5,45х39 мм), які перебувають у камері зберігання речових доказів Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області - знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з особливостями, передбаченими ч. 1, ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1