Справа №479/817/20
Провадження №1-кп/479/16/21
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
10 лютого 2021 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смтКриве Озеро кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 12 червня 2020 року за №0000179, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

учасники судового провадження
прокурор - ОСОБА_4 ;

потерпілий - ОСОБА_5 ;

обвинувачений - ОСОБА_3 ;

законний представник обвинуваченого - ОСОБА_6 ;

захисник - адвокат ОСОБА_7 ;

представник служби у справах дітей - ОСОБА_8 ;

в с т а н о в и в :

16 квітня 2020 року близько 00.30 год. неповнолітній ОСОБА_3 , перебував біля домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , належного на праві власності ОСОБА_5 , де помітив легковий автомобіль марки ВАЗ, моделі 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення бензину із вказаного автомобіля.

Реалізовуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), переслідуючи корисливу мету, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , впевнившись у таємності своїх дій та відсутності уваги до нього з боку сторонніх осіб, проник на огороджену територію домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до незамкненого легкового автомобіля марки ВАЗ, моделі 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , потім за допомогою власної фізичної сили відкрив кришку пального баку автомобіля, де виявив та викрав бензин марки А-92, об`ємом 15 літрів, вартістю 330,00 грн.

Заволодівши викраденим неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , з місця скоєння злочину зник, викрадене присвоїв та розпорядився ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 330,00 грн.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся. Вказав, що відшкодував потерпілому нанесені збитки.

Від потерпілого ОСОБА_5 надійшла заява про здійснення судового розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України за його відсутності, зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України суд, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності його позицій, роз`яснивши обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, в оцінку інших доказів, досліджених органом досудового розслідування, не входив.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше сховище.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що за останнім місцем проживання він характеризується посередньо, не одружений, не працює, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення даного інкримінованого кримінального правопорушення не мав судимості.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття у вчиненому, визнання вини, добровільне відшкодування завданого збитку.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд також враховує думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст.75 КК України.

При визначенні міри покарання суд також приймає до уваги досудову доповідь органу пробації на обвинуваченого ОСОБА_3 , з якої вбачається можливість його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його суспільну небезпечність, а також те що, відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим призначити йому покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України з застосуванням положень ст.ст.75, 104 КК України.
Положеннями ч.ч.1-3 ст.104 КК України визначено, що звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статтей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

Відповідно до висновку, викладеного у Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі №199/1496/17 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 19 січня 2021 року обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області (судова справа №479/480/20) за вчинення 05 березня 2020 року, 07 березня 2020 року, 14 березня 2020 року, 17 березня 2020 року та 05 квітня 2020 року кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69, ч.1 ст.70 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації.
З урахуванням того, що обвинувачений вчинив даний злочин до постановлення вироку Врадіївським районним судом Миколаївської області від 19 січня 2021 року, суд вважає за необхідне призначити йому покарання відповідно вимог ч.4 ст.70 КК України.

Визначене покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

У кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2021 року за №0000179, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області (судова справа №479/817/20) від 19 січня 2021 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, зобов`язавши його у відповідності до ст.76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
СУДДЯ: