Справа № 646/1087/20
№ провадження 1-в/646/125/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2020року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому заяву ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення
ВСТАНОВИВ:
До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування клопотання зазначає що, став на шлях виправлення та відбув 3/4 призначеного судом покарання.
Засуджений надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Захисник підтримав клопотання засудженого та просив задовольнити заяву про умовно- дострокове звільнення.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши надані докази та матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженого не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Згідно вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Статтею 107 КВК України передбачено права та обов`язки осіб, засуджених до позбавлення волі. Зокрема, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.02.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно - дострокове звільнення від відбуття покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено законом.
Крім того, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних, що характеризують особу.
Дослідженням матеріалів особової справи встановлено, що згідно вироку від 14.10.2011 року Новоайдарським районним судом Луганської області ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 152 КК України до 10 років позбавлення волі.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.12.2019 року, зараховано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбуття покарання, призначеного вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 14.10.2011 року, строк попереднього ув`язнення з 17.05.2011 року по 29.10.2011 року включно відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку 17.05.2011 року.
Таким чином, на момент розгляду клопотання засуджений відбув 09 років 11 місяців 12 днів, що більше, ніж 3/4 строку призначеного йому покарання, залишилось 0 років 0 місяців 18 днів.
З матеріалів дослідженої особової справи засудженого та характеристики Диканівської ВК (№12) від 23.10.2019 року, вбачається наступне .
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.05.2011 року.
21.05.2011 року по 27.05.2011 року, з 13.07.2011 року по 10.12.2011 року, з 12.09.2019 року по 30.09.2019 р. перебував в «Старобільському слідчому ізоляторі» за час перебування характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав. До праці не залучався.
27.05.2011 року по 13.07.2011 року перебував в слідчому ізоляторі Луганської області за час перебування характеризувався негативно, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав. До праці не залучався.
10.12.2011 року по 07.09.2015 року перебував в державній установі «Петровська виправна колонія (№24)», за час перебування характеризувався позитивно, вимоги режиму тримання порушував 1 раз, за що був поміщений до ДІЗО, мав 4 заохочення. До праці не залучався.
З 07.09.2015 р. по 12.09.2019 р. перебував на тимчасово не підконтрольній ї ОР ДЛО державній установі в «Краснокуцькій виправні колонії», за збування характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав. До праці не залучався.
З 30.09.2019 р. по теперішній час відбуває покарання в державній установі «Диканївська виправна колонія №12»
За час перебування вимоги режиму тримання та розпорядок дня установи не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, на даний час характеризується посередньо.
Працевлаштований на швацькій дільниці з відрядною оплатою праці. До виконання поставлених на виробництві завдань ставиться задовільно, виконує їх під контролем та не завжди в повному обсязі.
Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але і навичок для цього не має. До виконання робіт із благоустрою установи і посередньо, не завжди вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура спорт», «Духовне відродження». До реалізації програм диференційованого виховного впливу ставиться задовільно. Бере участь в виховних та куди масових заходах, що проводяться в установі.
Відповідно до статті 110 КВК України підтримує добрі родинні зв`язки сестрою шляхом листування, телефонних дзвінків та побачень, отримує bl посилки та передачі.
Стан здоров`я задовільний.
Згідно вироку суду позову не має.
За характером спокійний, врівноважений, в колективі засуджена конфліктний, підтримує відносини із засудженими різної спрямованості.
У скоєному злочині вину визнає повністю.
Згідно витягу з протоколу № 42 засідання комісії ДУ «Диканівська виправна колонія ( №12)» від 23.10.2019 року відмовлено ОСОБА_5 у переведенні засудженого до дільниці соціальної реабілітації при колонії, тому що він не стає на шлях виправлення.
Відповідно до витягу з протоколу № 42 засідання комісії ДУ «Диканівська виправна колонія ( №12)» від 23.10.2019 року постановлено не направляти до Червонозаводського районного суду м. Харкова для розгляду питання про заміну не відбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі, згідно ст. 82 КК України, тому що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.
Згідно витягу з протоколу № 42 засідання комісії ДУ «Диканівська виправна колонія ( №12)» від 23.10.2019 року постановлено стриматися від подання матеріалів до суду про умовно дострокове звільнення з під варти засудженого ОСОБА_5 , своєю поведінкою і ставлення до праці не довів свого виправлення.
Згідно матеріалів особової справи станом на 25.06.2020 року засуджений ОСОБА_5 має 5 заохочень та 1 стягнення.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Згідно копії вироку Новоайдарського райнного суду Луганської області від 14.10.2011 року, ОСОБА_5 , засуджений за вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 152 КК України до 10 років позбавлення волі., тобто за вчинення особливо тяжкого злочину, згідно характеристики до праці не залучався, має стягнення за 01.08.2013 року та має заохочення від 02.01.2013 року, 02.07.2013 року, 01.04.2014 року, 10.04.2015 року та 25.06.2020 року комісією ДУ «Диканівська виправна колонія ( №12)» від 23.10.2019 року постановлено стриматися від подання матеріалів до суду про умовно дострокове звільнення з під варти засудженого ОСОБА_5 , своєю поведінкою і ставлення до праці не довів свого виправлення.
Враховуючи вищезазначене, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
На думку суду, процес виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_5 протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання не є стабільним та послідовним, оскільки його поведінка та ставлення до праці за весь період відбутого покарання не носять системного характеру та не є такими, що можуть слугувати прикладом для інших засуджених, оскільки більша частина заохочень застосовувалися до ОСОБА_5 в період часу, що задовго передував заяві про умовно дострокове звільнення засудженого.
З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а лише стає на шлях виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення неможливе.
На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1