Справа № 752/7149/19
Провадження № 1-кп/761/1562/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ростов-на-Дону, офіційно не працюючої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0000994 від 17 жовтня 2018 року

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Шевченківського районного суду м.Києва з 04 вересня 2019 року знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000994 від 17 жовтня 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, які було передано на розгляд суду відповідально до ухвали Київського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року.

До початку судового розгляду від обвинуваченої на розгляд суду надійшло клопотання про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків притягнення особи до кримінальної відповідальності, що передбачено ч.1 ст. 49 КК України.

Таке клопотання ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що згідно пред`явленого обвинувачення їй ставиться у вину вчинення кримінального правопорушення у строк до 16 жовтня 2014 року, яке органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 358 КК України, а також кримінального правопорушення у строк до 24 жовтня 2014 року, яке органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст. 358 КК України. У той же час строк притягнення до кримінальної відповідальності згідно ст. 49 КК України, станом на день розгляду справи скінчився, у зв`язку із чим остання просить звільнити її від кримінальної відповідальності.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_4 підтримали заявлене раніше клопотання та просили закрити кримінальне провадження, звільнивши ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності. При цьому ОСОБА_3 заперечила свою винність у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, також підтвердила суду, що їй зрозумілі підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності згідно ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, що, у даному випадку, є нереабілітуючою підставою, при цьому вона на постановленні виправдувального вироку не наполягає.
У зв`язку із зазначеним суд, при вирішенні клопотання про закриття кримінального провадження враховує ту обставину, що обвинувачена беззаперечно підтвердила суду, що їй зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження згідно ст. 49 КК України.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, обвинувачену та її захисника, думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення клопотання та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за строками, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України підлягає закриттю, із звільненням останньої від кримінальної відповідальності.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст. 358 КК України, яке кваліфіковано як умисні дії, які виразились у вчиненні підробки офіційного документа, який видається, посвідчується підприємством, установою, організацією, державні реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, іншою особою, що вчинене за попередньою змовою групою осіб, що, за версією слідства, було вчинено у період, не пізніше ніж 16 жовтня 2014 року.

Також органом досудового розслідування ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення за ч.4 ст. 358 КК України, яке кваліфіковано як умисні дії, які виразились у використанні завідомо підробленого документ, що, за версією слідства, було вчинено у період, не пізніше ніж 24 жовтня 2014 року.

Так, згідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням давності є обов`язковим для суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Зазначені вище нормативні положення спрямовані на реалізацію також вимог засади змагальності сторін, згідно з якими суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків згідно із ч.6 ст.22 КПК України.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2-4 ст.49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Зазначені підстави як встановлено в ході судового розгляду дотримані. Матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.
Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання вини є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а тому невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права обвинуваченого на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням особи своєї винуватості у вчиненні злочину.

При цьому, відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

При цьому, згідно статті 12 КК України кримінальне правопорушення, яке передбачене ч.3 ст. 358 КК України (у редакції Закону №3207-VI від 07.04.2011 р.), є злочином середньої тяжкості, та, відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КК України, строк давності для притягнення особи до кримінальної відповідальності за його вчинення становить п`ять років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України (у редакції Закону №3207-VI від 07.04.2011 р.) за класифікацією ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості та, відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України, строк давності для притягнення особи до кримінальної відповідальності за його вчинення становить три роки.

Судом приймається до уваги, що зазначені інкриміновані ОСОБА_3 діяння відноситься до категорії невеликої та середньої тяжкості, враховуючи, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення середньої тяжкості становить 5 років, при цьому кримінальне правопорушення за ч.3 ст.358 КК України фактично було завершено до 16 жовтня 2014 року, а згідно п.2 ч.1 ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення невеликої тяжкості (проступку) становить 3 роки, при цьому кримінальне правопорушення за ч.4 ст.358 КК України фактично було завершено до 24 жовтня 2014 року, тобто у даному випадку беззаперечно закінчилися строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим кримінальне провадження підлягає закриттю, із звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Судові витрати та цивільний позов у провадженні відсутні, запобіжні заходи не застосовувались.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 284, 286, 349, 395 КПК України, ст.12, 49 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000994 від 17 жовтня 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Речові докази, приєднані до матеріалів кримінального провадження постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в м.Києві ОСОБА_6 від 16.10.2017 року залишити зберігатись у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, приєднані до матеріалів кримінального провадження постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в м.Києві ОСОБА_6 від 26.10.2017 року, а саме: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після набрання ухвалою законної сили повернути ОСОБА_3 .

Речові докази, приєднані до матеріалів кримінального провадження постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в м.Києві ОСОБА_6 від 26.10.2017 року, в іншій частні залишити зберігатись у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена учасниками кримінального провадження протягом семи днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Києва.

Суддя ОСОБА_1