Провадження № 1-кп/537/172/2020
Справа № 537/1840/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2020 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000721 від 07.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб не маючого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1,3 ст. 185 КК України,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин: 02.05.2020 близько 17 години, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 за запрошенням власника помешкання ОСОБА_6 , де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення грошових коштів, належних потерпілому ОСОБА_6 . Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи таємно, з корисливих мотивів та мети, впевнившись, що його дії є непомітними для потерпілого, з лави в загальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 таємно викрав грошові кошти в сумі 50 Євро однією купюрою, належні ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 в перерахунку на національну валюту України, згідно інформації з офіційного сайту Міністерства фінансів України та курсу Національного банку України станом на дату вчинення злочину, на суму 1462 грн. 12 коп.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 06.05.2020 близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись поблизу будинку № 8 по вул. Олександра Білаша в м. Кременчуці та будучи обізнаним про те, що ОСОБА_6 за місцем мешкання зберігає грошові кошти та маючи доступ до ключів від цієї квартири, у ході спілкування з останнім дізнався, що потерпілий найближчим часом буде відсутній за місцем проживання. Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_6 з належної йому квартири АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на проникнення у житло з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, шляхом використання ключів, які потерпілий залишив ОСОБА_7 , проник до вищевказаної квартири, де з шафи загальної кімнати викрав грошові кошти в сумі 25000 гривень, належні ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 на суму 25000 грн.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому злочині визнав повністю і заявив клопотання про скорочений порядок судового розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням.

Прокурор та потерпілий не заперечували проти такого порядку розгляду справи і суд згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і пояснив суду, що дійсно вчинив злочини при обставинах, які правильно вказані в обвинувальному акті, а саме вчинив крадіжку майна потерпілого ОСОБА_6 , на викрадені кошти ним були придбані автомобіль та сигналізацію, 1000 грн. залишились, які були вилучені поліцією, в подальшому було частково повернуто потерпілому грошові кошти в сумі 21200 грн. Щиро розкаюється в скоєному, причиною вчинення злочину взагалі пояснити не може, прохає його суворо не карати, злочин вчинив вперше, зробив належні висновки і запевняє, що більше злочинів вчиняти не буде.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що матеріальна шкода йому не відшкодована в повному обсязі, однак претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не бажає, прохає обвинуваченого суворо не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.1,3 ст. 185 КК України вина останнього повністю підтверджується іншими доказами по справі :

- речовим доказом автомобілем ВАЗ 2101 червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , технічним паспортом НОМЕР_2 на автомобіль ВАЗ 2101, коробку з сигналізацією на автомобіль «Конвой», коробку з центральним замком на автомобіль, які визнані речовим доказом за постановою слідчого від 07.05.2020 року; грошовими коштами в сумі 1000 грн. купюрами по 200 грн. у кількості 5 штук, які визнані речовим доказом за постановою слідчого від 07.05.2020 року.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст.ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Також, докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, надаючи оцінку показанням обвинуваченого суд вбачає, що обвинувачений вчинив крадіжку майна потерпілого ОСОБА_6 , що підтверджується як визнавальними показаннями обвинуваченого так і речовими доказами по справі.

Викладені обставини, дають обґрунтовані підстави вважати показання обвинуваченого ОСОБА_4 в частині вчинення крадіжки у потерпілого правдивими та достовірними. Жодних підстав ставити їх під сумнів, суд не вбачає.

Отже, в даному кримінальному провадженні суд знаходить, що стороною обвинувачення доведено подію кримінального правопорушення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, також, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що можливо встановити із показань самого обвинуваченого та дослідженими письмовими доказами.

Всі докази на підтвердження вказаних обставин оцінені судом, як кожен окремо, так і в своїй сукупності. Вказані докази передбачені, як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.

Оцінка доказів, в розумінні практики Європейського суду з прав людини, суд керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення випливає із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою («Кобець проти України», № 16437/08, п. 43, рішення від 14 лютого 2008).

Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним злочинів передбачених ч.ч. 1,3 ст. 185 КК України.

Отже, дослідивши під час судового розгляду надані сторонами та іншими учасниками кримінального провадження докази на предмет їх належності, достовірності, допустимості і достатності відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.1,3 ст. 185 КК України, а саме ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло.

Вина ОСОБА_4 виходячи з критерію поза розумним сумнівом, доведена повністю.

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 , згідно вимоги ДІТ МВС України раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра на нарколога не перебуває, працездатний, офіційно не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.ч. 1,3 ст. 185 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та нетяжким злочином.

Враховуючи думку прокурора щодо призначення покарання, який вважає визначити покарання обвинуваченому в межах санкції частини статті КК України у виді позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку думку потерпілого, думку обвинуваченого, захисника, встановлені обставини справи, наявність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, часткове відшкодування потерпілому завданої шкоди, суд вважає, що виправлення, виховання, соціальна реабілітація обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів можливі без реального відбуття ним покарання, що відповідає справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними. Також, враховуючи обрання відносно обвинуваченого в ході досудового розслідування запобіжного заходу - особисте зобов`язання, належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Цивільні позови під час судового розгляду не заявлялись, судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Відповідно до ст.ст. 122,124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 1307,60 грн.

Долю речових доказів визначити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, ст. 66,67 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим:

- за ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 80 годин громадських робіт;

- за ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі призначеного іспитового строку 3 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Обрати відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з`являтися до суду та правоохоронних органі в а першою вимогою.

Речові докази :

- автомобіль ВАЗ 2101, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт НОМЕР_2 на автомобіль ВАЗ 2101, коробку з сигналізацією на автомобіль Конвой , коробку з центральним замком на автомобіль, грошові кошти в сумі 1000 грн. купюрами по 200 грн. у кількості 5 штук, які визнані речовим доказом за постановою слідчого від 07.05.2020 року повернути власнику.

Арешт, накладений на речові докази за ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.05.2010 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 1307,60 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги .

Обвинуваченому роз`яснити його право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1