Справа № 274/5084/20 Провадження № 1-кс/0274/1080/20
У Х В А Л А
Іменем України
20.08.2020 м. Бердичів

Слідча суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Бердичівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000136 від 12.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и л а:

Згідно поданого клопотання слідчий просить накласти арешт на належну ОСОБА_4 частину житлового будинку в розмірі 72/100 ідеальних частин за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування клопотання слідчий вказав, що у провадженні СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136 від 12.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст.190 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений слідством час у невстановленому слідством місці у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману. Маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, остання розмістила на інтернет сайті «olx.ua» оголошення про продаж частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

20.02.2019 ОСОБА_4 з метою введення ОСОБА_5 у вигідний для себе стан омани та довіри під час зустрічі із останньою представила для огляду частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і повідомила, що вона є власником вказаної частини будинку і прилеглої до нього земельної ділянки. Після огляду будинку ОСОБА_4 запевнила ОСОБА_5 , що має намір продати будинок за суму, еквівалентну 10 000 доларів США.

Цього ж дня, знаходячись в приміщенні вищевказаного будинку, ОСОБА_5 , вважаючи, що сплачує завдаток за частину будинку і земельну ділянку, передала ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 50 000 грн. Після передачі грошових коштів, того ж дня за попередньою домовленістю із ОСОБА_4 остання написала розписку про отримання вказаних коштів та про дату укладення договору купівлі-продажу.

У подальшому під час неодноразових телефонних розмов ОСОБА_4 , вводячи в оману ОСОБА_6 , запевняла її у незмінності наміру продати частину будинку та земельну ділянку. Однак, не бажаючи реально виконувати умови усної домовленості щодо продажу квартири, переслідуючи мету на незаконне заволодіння чужим майном ОСОБА_4 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 50 000 грн.

Таким чином своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України.

Крім цього, 27.02.2019 ОСОБА_4 з метою введення ОСОБА_7 у вигідний для себе стан омани та довіри під час зустрічі із останньою представила для огляду частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і повідомила, що вона є власником вказаної частини будинку і прилеглої до нього земельної ділянки. Після огляду будинку ОСОБА_4 запевнила ОСОБА_7 , що має намір продати будинок за суму, еквівалентну 10 000 доларів США.

Цього ж дня, знаходячись в приміщенні вищевказаного будинку ОСОБА_7 , вважаючи, що сплачує завдаток за частину будинку і земельну ділянку, передала ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 2000 доларів США, що еквівалентно 53 965 грн. Після передачі грошових коштів, того ж дня за попередньою домовленістю із ОСОБА_4 остання написала розписку про отримання вказаних коштів.

У подальшому під час неодноразових телефонних розмов ОСОБА_4 вводячи в оману ОСОБА_7 , запевняла її у незмінності наміру продати частину будинку та земельну ділянку та про необхідність подальшої оплати коштів за вказану частину будинку. ОСОБА_7 будучи введена в оману та необізнана про злочинний намір ОСОБА_4 продовжила сплачувати частинами кошти за вищевказаний будинок. Так, з 27.02.2019 року ОСОБА_7 передала ОСОБА_4 грошові кошти в загальній сумі 10 000 грн., 12.03.2019 року 2 000 грн., 13.03.2019 року 5 400 грн., 14.03.2019 року 5 400 грн. 26.03.2019 року 9 000 грн. та 200 доларів США (еквівалентно 5 377 грн.), 06.04.2019 року - 9 000 грн. та 200 Євро (еквівалентно 6063 грн.), 21.04.2019 року 500 доларів США (еквівалентно 13418 грн.), 02.05.2019 року 200 Євро (еквівалентно 5898 грн.), 18.05.2019 року 18 000 грн., 23.06.2019 року 17 000 грн., 06.07.2019 року 8 000 грн., 24.07.2019 року 20 000 грн.

Однак, не бажаючи реально виконувати умови усної домовленості щодо продажу квартири, переслідуючи мету на незаконне заволодіння чужим майном ОСОБА_4 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 188 521 грн.

Крім цього, 25.12.2019 ОСОБА_4 з метою введення ОСОБА_8 у вигідний для себе стан омани та довіри під час зустрічі із останньою представила для огляду частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і повідомила, що вона є власником вказаної частини будинку і прилеглої до нього земельної ділянки. Після огляду будинку ОСОБА_4 запевнила ОСОБА_8 , що має намір продати будинок за суму, еквівалентну 8 000 доларів США.

Цього ж дня, знаходячись в приміщенні вищевказаного будинку ОСОБА_8 , вважаючи, що сплачує завдаток за частину будинку і земельну ділянку, передала ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 900 Євро що еквівалентно 23 200 грн. Після передачі грошових коштів, того ж дня за попередньою домовленістю із ОСОБА_4 із останньою було укладено договір завдатку.

У подальшому, під час неодноразових телефонних розмов ОСОБА_4 , вводячи в оману ОСОБА_8 , запевняла її у незмінності наміру продати частину будинку та земельну ділянку. Однак, не бажаючи реально виконувати умови усної домовленості щодо продажу квартири, переслідуючи мету на незаконне заволодіння чужим майном ОСОБА_4 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 23 200 грн.

Крім цього, 25.12.2019 року ОСОБА_4 з метою введення ОСОБА_9 у вигідний для себе стан омани та довіри під час зустрічі із останньою представила для огляду частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і повідомила, що вона є власником вказаної частини будинку і прилеглої до нього земельної ділянки. Після огляду будинку ОСОБА_4 запевнила ОСОБА_9 , що має намір продати будинок за суму, еквівалентну 8 000 доларів США.

Цього ж дня, знаходячись в приміщенні вищевказаного будинку ОСОБА_9 , вважаючи, що сплачує завдаток за частину будинку і земельну ділянку, передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 1 000 доларів США що еквівалентно 23 275 грн. Після передачі грошових коштів, того ж дня за попередньою домовленістю із ОСОБА_4 остання написала розписку про отримання вказаних коштів.

У подальшому під час неодноразових телефонних розмов ОСОБА_4 вводячи в оману ОСОБА_9 , запевняла його у незмінності наміру продати частину будинку та земельну ділянку. Однак, не бажаючи реально виконувати умови усної домовленості щодо продажу квартири, переслідуючи мету на незаконне заволодіння чужим майном ОСОБА_4 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 23 275 грн.

Крім цього, 06.01.2020 року ОСОБА_4 з метою введення ОСОБА_10 у вигідний для себе стан омани та довіри під час зустрічі із останнім представила для огляду частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і повідомила, що вона є власником вказаної частини будинку і прилеглої до нього земельної ділянки. Після огляду будинку ОСОБА_4 запевнила ОСОБА_10 , що має намір продати будинок за суму, еквівалентну 8 000 доларів США.

Цього ж дня, знаходячись в приміщенні вищевказаного будинку ОСОБА_10 , вважаючи, що сплачує завдаток за частину будинку і земельну ділянку, передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 1 000 доларів США що еквівалентно 23 686 грн. Після передачі грошових коштів, того ж дня за попередньою домовленістю із ОСОБА_4 остання написала розписку про отримання вказаних коштів.

У подальшому під час неодноразових телефонних розмов ОСОБА_4 , вводячи в оману ОСОБА_10 , запевняла його у незмінності наміру продати частину будинку та земельну ділянку. Однак, не бажаючи реально виконувати умови усної домовленості щодо продажу квартири, переслідуючи мету на незаконне заволодіння чужим майном ОСОБА_4 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 23 686 грн.

31.07.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

17.08.2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.3 ст.190 КК України.

В ході розслідування кримінального провадження потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 за спричинення матеріальної шкоди в розмірі 23000 грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Також цивільний позов заявлено потерпілою ОСОБА_11 до ОСОБА_4 за спричинення матеріальної шкоди в розмірі 500 186 грн. та завдану моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Крім цього відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду №274/7711/19 потерпілою ОСОБА_7 було заявлено позов до ОСОБА_4 . Позов вказаним рішення було задоволено та визначено стягнути із останньої грошові кошти в сумі 176 820 грн.

В цей же час іншими потерпілими на даний час цивільного позову не заявлено, але у слідства є підстави вважати, що в подальшому він буде заявлений.

Накладення арешту на вказане нерухоме майно слідчим обґрунтовано відшкодуванням потерпілим заподіяної майнової шкоди.

Слідчий про час і місце слухання справи повідомлений належним чином та у судове засідання не з`явився, до суду спрямував заяву, в якій просить клопотання розглянути за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи їй повідомлялось належним чином.

Неявка учасників справи, відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання, з огляду на зміст клопотання та доданих доказів.

Фіксування за допомогою технічних засобів судового засідання не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідча суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, дійшла до наступних висновків.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Сторона обвинувачення довела, що існує достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, що доводиться витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000136; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; копією договору завдатку від 25.12.2019; копією цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; копією розписки ОСОБА_4 про отримання коштів від ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 ; копією розписки ОСОБА_4 про отримання коштів від ОСОБА_5 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; копією розписки ОСОБА_4 про отримання коштів від ОСОБА_7 ; копією заочного рішення Бердичівського міськрайонного суду від 24.02.2020 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про повернення завдатку; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; копією розписки ОСОБА_4 про отримання коштів від ОСОБА_9 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_4 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 ; копією цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта № 206079381 від 03.04.2020 будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання серії та номеру НМА 317799 знаходиться у власності ОСОБА_4 (72/100 ід. част. ж/б) та на підставі договору дарування №1-4431 ОСОБА_12 (28/100 ід. част. ж/б).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч. 6 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Під час розгляду вказаного клопотання було з`ясовано, що потерпілим у кримінальному провадженні № 0000136 завдано матеріальної шкоди, тому з метою забезпечення цивільних позовів, що заявлені в рамках даного кримінального провадження, вважаю за необхідне накласти арешт на вказане майно, оскільки заявлена до стягнення сума збитків є обґрунтованою, а вартість майна, яке необхідне арештувати співмірно розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

На даному етапі досудового розслідування вимоги слідчого виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, слідча суддя прийшла до висновку про задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-175, 369-372 КПК України, слідча суддя -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП у Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження на належні ОСОБА_4 72/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 .

Ухвала виконується негайно.

Копію ухвали направити слідчому та власнику майна, не пізніше наступного дня, з дня постановлення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідча суддя ОСОБА_1