Справа № 140/266/19
Провадження №11-кп/801/921/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 10 червня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000350 від 31.08.2018 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Порчум Чунського району Іркутської області, одруженої, непрацюючої, з вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимої,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою Немирівського районного суду від 21.04.2020 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.06.2020 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 надав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 на 60 діб, який рахувати з 10.06.2020 року, оскільки відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали, строк тримання її під вартою спливає 19.06.2020 року, а кримінальне провадження не розглянуто, тому наполягає на продовженні запобіжного заходу. В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 , яке підтримав адвокат ОСОБА_10 щодо зміни обвинуваченій запобіжного заходу з утримання під вартою на цілодобовий домашній арешт просить відмовити, оскільки воно безпідставне.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 10 червня 2020 року клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в СІЗО Вінницької УВП № 1 УДПтС України у Вінницькій області строком на 60 діб - з 10.06.2020 року по 08.08.2020 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 , яке підтримав адвокат ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 10 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким змінити їй існуючий запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що викладене в ухвалі суду не відповідає фактичним обставинам справи та повноті судового розгляду. Обраний відносно неї судом запобіжний захід є занадто суворим, оскільки вона перебуває під вартою уже 22 місяці, всі свідки уже допитані, станом на сьогоднішній день її причетність до скоєння даного злочину так і не доведена, а тому вважає, що ризики визначенні ст.177 КПК України на які посилається прокурор в ході розгляду справи зникли. Намірів переховуватися від суду у неї немає. Також судом не було враховано її вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання за місцем прописки, сім`ї.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу свої підзахисної підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою. Зазначив, що відповідно до ухвали Немирівського районного суду від 21.04.2020 в наступному судовому засіданні при розгляді справи в суді першої інстанції, за клопотанням ОСОБА_7 буде проведено допит судово-медичного експерта криміналіста ОСОБА_11 , який проводив судово-медичну експертизу ножа, одягу та взуття потерпілої.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, думку прокурора, обвинувачену та її захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції встановив та виходив з того, що термін тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 спливає 19.06.2020 року, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, у зв`язку з чим вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання визначених ризиків неможливе, також обставин, передбачених ч. 3 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої немає. Підстав для скасування або зміни запобіжного заходу суд також не вбачав.
Відмовляючи в задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 , яке підтримав адвокат ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт суд першої інстанції виходив з того, що воно є необґрунтованим та безпідставним.
Так, вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, апеляційним судом було встановлено, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність продовження застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесене до особливо тяжкого.
Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо незаконного її утримання під вартою тривалий час, незадовільний стан здоров`я, посилання на пенсійний вік на даний час не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо можливості застосування відносно неї менш суворого запобіжного заходу, так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення. Оскільки наявність певних соціальних зв`язків, зокрема зареєстроване місце проживання у Вінницькій області, сім`ї, не є безумовною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки зазначене не має такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченої, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики. Окрім того, в матеріалах судового провадження відсутні відомості щодо власника вказаного житла і чи він не буде заперечувати щодо того, щоб обвинувачена у разі застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, вона перебувала у цьому житлі на таких умовах.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.
Ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення з урахуванням характеру протиправних дій, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , допит експерта на вимогу обвинуваченої не дають підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченою покладених на нього процесуальних обов`язків.
Суд апеляційної інстанції вважає ухвалене судове рішення є законним і обґрунтованим. Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали у справі не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 10 червня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4