КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2020, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_9 визнано винуватими у тому, що він 16.10.2018 року, близько 01.55 год., керуючи автомобілем Тойота Королла державний номер НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині автодороги Калинівка-Бровари, зі сторони с. Калинівка у напрямку м. Бровари в крайній лівій смузі зі швидкістю, яка перевищувала 110км/год., в порушення вимог п.1.5, п.2.3 п.«б», п.12.2, п.12.9 п.«б» ПДР України, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не був уважним, невірно оцінив дорожні умови, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який рухався на проїзній частині автодороги Калинівка-Бровари поблизу кафе «Придорожнє» в непередбаченому для пішоходів місці вздовж крайньої лівої смуги руху назустріч автомобілю під керуванням ОСОБА_9 . В результаті порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді руйнування голови з викидом назовні головного мозку; множинні двосторонні переломи ребер з розривами пристінкової плеври та міжреберних проміжків; багатоуламкові переломи правої та лівої лопаток; багатоуламкові двосторонні переломи кісток таза; переломи остистих відростків 7-12 грудних хребців та 1-5 поперекових хребців; багатоуламковий перелом правої плечової кістки; переломи лівої плечової та ліктьової кісток; багатоуламковий перелом великогомілкової та малогомілкової кісток зліва; переломи стегнової кістки та великогомілкової кістки справа; множинні розриви: легенів, печінки, селезінки, нирок, множинні розмічення м`яких тканин та м`язів на рівні живота праворуч, на рівні нижніх кінцівок; крововиливи під плеврою та коренів легень, в ділянках фіксації внутрішніх органів; крововиливи на поверхні серця; гемоторакс, рідка кров в черевній порожнині; недокрів`я внутрішніх органів; множинні забійні рани, садна, синці на голові, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках. Смерть ОСОБА_11 настала відразу після утворення тілесних ушкоджень в процесі виникнення автотравми.
Захисник ОСОБА_10 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду відносно останнього скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник посилається на неповноту судового розгляду, яка полягає у безпідставній відмові у задоволенні клопотання сторони захисту щодо призначення ряду судових автотехнічних та транспортно-трасологічних експертиз, а також у проведенні слідчого експерименту з обвинуваченим. Крім того захисник посилається на невідповідність висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину фактичним обставинам справи. Зокрема зазначає, що постановляючи обвинувальний вирок, суд належним чином не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме неправильно встановив місце наїзду на потерпілого, не врахував, що потерпілий рухався по проїзній частині у недозволеному місці, вздовж суцільної лінії дорожньої розмітки. Висновок експерта № 12-1/1277 від 24.06.2019 є неналежним доказом, оскільки ґрунтується на необ`єктивних вихідних даних. Обвинувальний вирок ґрунтується на доказах, з яких не можна категорично зробити висновок щодо винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
В силу ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:
1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;
3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо:

судове рішення ухвалено незаконним складом суду;
судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою;

судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою;
судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання;
порушено правила підсудності;
у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 не зазначає про допущення судом першої інстанції будь-якого порушення з числа вказаних в ч.1 ст.415 та п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України.
За результатами апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що передбачені законом підстави для скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції відсутні.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, неповноту та необ`єктивність судового розгляду, то їх розгляд пов`язаний з оцінкою апеляційним судом доказів, на яких ґрунтується оскаржуваний вирок.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтуються на доказах, які були досліджені в ході судового розгляду.

При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі та зазначив, чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші, навів обґрунтування, чому дійшов висновку про наявність достатніх доказів винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив фактичні обставини кримінального правопорушення та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікував його дії за ч.2 ст.286 КК України.
У своїх рішеннях Верховний суд неодноразово зазначав, що апеляційний суд не вправі дати іншу оцінку доказам, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо ці докази не було досліджено під час апеляційного розгляду справи.
Не погоджуючись з оцінкою доказів судом першої інстанції, захисник у своїй апеляційній скарзі не просить апеляційний суд надати власну оцінку цим доказам та прийняти рішення на користь підзахисного по суті висунутого обвинувачення.
Ні обвинувачений, ні його захисник не звертались до апеляційного суду з клопотанням про дослідження доказів, які на їхню думку були неправильно оцінені судом першої інстанції.
Виходячи із принципу змагальності сторін, закріпленому у статті 22 КПК України, та порядку дослідження доказів апеляційним судом, встановленому ч.3 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі досліджувати докази лише за клопотанням учасників кримінального провадження.
Дослідження апеляційним судом доказів з власної ініціативи за відсутності відповідних клопотань учасників кримінального провадження може розцінюватись як прояв необ`єктивності і упередженості, порушення судом принципу змагальності через здійснення ним процесуальних повноважень, які є прерогативою учасників кримінального провадження.
Отже, в межах доводів апеляційної скарги та позиції сторони захисту під час апеляційного розгляду, у суду апеляційної інстанції не виникло правових підстав для безпосереднього дослідження доказів в судовому засіданні, а відтак він позбавлений можливості розглянути доводи апеляційної скарги про недоведеність винуватості, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, неповноту та необ`єктивність судового розгляду та надати іншу оцінку доказам, ніж ту, яку дав у своєму вироку суд першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування вироку суду першої інстанції з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції за апеляційною скаргою захисника або прийняття апеляційним судом іншого рішення в межах повноважень, наданих апеляційному суду положеннями ст.404 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2020 щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3