У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000371.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді застосовано вид заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна мобільного телефону S-Tell, imei1 НОМЕР_1 imei2 НОМЕР_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою повернути прокурору клопотання слідчого Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000371.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_5 зазначає, що клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали слідчим було подано до суду з порушенням строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України.
Вважає, що слідчий суддя допустив істотне порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, про що внесено відомості до ЄРДР за № 0000371, і в рамках даного кримінального провадження проведено, за ухвалою слідчого судді від 03.08.2020 р. затримання підозрюваного ОСОБА_4 та особистий обшук.
30.06.2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
08.09.2020 р. ОСОБА_4 затримано згідно із ухвалою суду від 03.08.2020 р.
До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання слідчого Вознесенського ВП ГУ НП України в Миколаївській області, погоджене з прокурором Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області, про арешт тимчасово вилученого при особистому обшуку в ході затримання ОСОБА_4 , мобільного телефону S-Tell, imeil НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 . Клопотання обґрунтоване метою збереження речових доказів за вказаним кримінальним провадженням
Врахувавши вимоги ч. ч. 1, 3 ст. 170, п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що при винесенні 08.09.2020 р. слідчим постанови про визнання тимчасово вилученого майна, належного ОСОБА_4 , речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000371, викладено об`єктивні дані, які вказують на відповідність майна критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, щодо нього існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, а саме: було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберігає на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є об`єктом кримінальних протиправних дій.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі захисника зазначено про розгляд скарги за його відсутності, а прокурором подано клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні, апеляційний суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 406 КПК України, ухвалює рішення за результатами письмового провадження. Вивчивши матеріали, надані судом, та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При розгляді клопотання про арешт майна, суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчим суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до ЄРДР за № 0000371 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за фактом того, що ОСОБА_4 11.03.2020 р., одягнувши на голову капюшон, на обличчя шарф, зайшов до приміщення магазину «Міні Маркет», який розташований по вул. Осадчого, 45-А в м. Вознесенську Миколаївської області, де, тримаючи в руках предмет, зовні схожий на пістолет, почав погрожувати працівникам вказаного магазину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спричиненням насильства з вимогою надати грошові кошти та здійснив один постріл із зазначеного предмету вгору, після цього ОСОБА_7 віддала йому гроші кошти в розмірі 1 400 грн., які зберігались у касовому апараті.
30.06.2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
08.09.2020 р. проведено особистий обшук ОСОБА_4 та при ньому виявлено його мобільний телефон S-Tell, imeil НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 .

Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідчий суддя, на думку апеляційного суду, дійшов невірного висновку про наявність підстав для арешту вилученого у ОСОБА_4 мобільного телефону S-Tell, imeil НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 , оскільки всупереч вимог ст. ст. 170, 171 КПК України в клопотанні старшого слідчого СВ Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погодженому з прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , відсутні правові підстави та обґрунтування необхідності накладення арешту та не доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.
Слідчим суддею, з дотриманням вимог ст. ст. 132, 173 КПК України, вказані обставини в їх сукупності не враховані та належної правової оцінки їм не надано.

Відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 406, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000371, скасувати.
Постановити нову ухвалу. У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000371, відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3