Справа № 307/1141/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.12.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/383/20, за апеляційною скаргою, яку подали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 червня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Тячівської місцевої прокуратури в Закарпатській області в частині невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 подала до суду скаргу на бездіяльність Тячівської місцевої прокуратури в Закарпатській області. Скаргу мотивує тим, що 14 квітня 2020 року подала до Тячівської місцевої прокуратури в Закарпатської області, заяву, в якій зазначалися обставини щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 383 КК України, зокрема про навмисне виготовлення ОСОБА_7 підроблених документів та долучення з ціллю штучного створення доказів та обвинувачення з корисливих мотивів, що призвело до відкриття кримінального провадження. Із Тячівської місцевої прокуратури 18.04.2020 отримала відповідь про те, що її заяву направлено до Тячівської поліції. Вважає, що прокурор, всупереч приписам ст. 214 КПК України, не вніс відомості за її заявою до ЄРДР, тому просить прийняти скаргу до розгляду та внести відомості за її заявою від 14.04.2020 до ЄРДР.

Слідчий суддя ухвалу вмотивував тим, що до скарги не додано жодного доказу про звернення 14.04.2020 заявниці до Тячівської місцевої прокуратури із заявою про злочин, а додана до скарги не засвідчена належним чином копія відповіді прокуратури від 17.04.2020, не підтверджує обставин, які стосуються цієї скарги ОСОБА_5 , тому підстав для зобов`язання Тячівську місцеву прокуратуру вчинити певну дію немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити. Вказують на те, що слідчий суддя необґрунтовано відмовив у задоволенні скарги з підстав не додання до неї доказів про звернення до прокуратури, оскільки безпосередньо в самій скарзі заявниця просила суд витребувати з Тячівської місцевої прокуратури матеріали по її заяві від 14.04.2020. Водночас апелянти подали клопотання, яке є складовою частиною апеляційної скарги, про поновлення пропущеного з поважних причин строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки належним чином у телефонному режимі ОСОБА_5 не повідомлялася про дату і час розгляду скарги, що позбавило її можливості подати заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через віддаленість Рахівського районного суду, та отримання нею повного тексту ухвали лише 12.06.2020.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , неявка яких з огляду на положення ст. 405 цього Кодексу не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що: прокурор, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги та даних про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду не надходило; від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

З матеріалів судового провадження убачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не приймали участь у розгляді поданої ними скарги, і при цьому, в матеріалах судового провадження відсутні відомості, які б із достовірністю підтверджували факт належного повідомлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у тому числі й у телефонному режимі, про час та місце розгляду скарги. Разом із тим, з матеріалів судового провадження убачається, що копія оскаржуваної ухвали направлена ОСОБА_5 09.06.2020 (а. с. 58), отримана нею 12.06.2020, а апеляційна скарга подана шляхом здачі в поштове відділення 15.06.2020, що в свою чергу свідчить про те, що з огляду на положення абз. 2 ч. 3 ст. 395 КК України строк на апеляційне оскарження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не пропустили.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачена можливість оскарження під час досудового провадження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17 червня 2020 року положення ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідають Конституції України (неконституційними), тобто з моменту прийняття Рішення Конституційним Судом України скасовано обмеження на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як убачаєтся зі змісту оскаржуваної ухвали мотивом для відмови слідчим суддею у задоволенні скарги ОСОБА_5 стало те, що до скарги не додано жодного доказу про звернення 14.04.2020 заявниці до Тячівської місцевої прокуратури із заявою про злочин, а додана до скарги не засвідчена належним чином копія відповіді прокуратури від 17.04.2020, не підтверджує обставин, які стосуються цієї скарги ОСОБА_5 ..

Проте, апеляційний суд вважає, що, розглядаючи скаргу без участі ОСОБА_5 , у тому числі й без достовірних даних щодо її належного повідомлення про час та місце розгляду скарги, слідчий суддя не врахував положення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у частині права на справедливий судовий розгляд справи та ст. 21 КПК України щодо доступу особи до правосуддя, чим позбавив ОСОБА_5 можливості дати пояснення стовно доводів, викладених у скарзі.

Разом із тим, слідчий суддя не врахував те, що однією з вимог поданої ОСОБА_5 скарги було витребування слідчим суддею із Тячівської місцевої прокуратури матеріалів за поданою нею 14.04.2020 письмовою заявою.

Відповідно до вимог статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів вважає, що вищевказані порушення слідчим суддею кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів скаржниці, перешкодили слідчому судді повно та всебічно розглянути подану ОСОБА_5 скаргу і вплинуло на постановлення законного та обґрунтованого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді знайшли своє підтвердження, що у свою чергу зумовлює її скасування.

Разом із тим, до апеляційної скарги додано копію заяви ОСОБА_5 від 14.04.2020 про злочин, з якої вбачається, що така адресовано керівнику Тячівської місцевої прокуратури.

При цьому, в матеріалах судового провадження відсутні відомості про внесення в ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_5 від 14.04.2020.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , скасування ухвали слідчого судді з постановленням апеляційним судом нової, якою скаргу ОСОБА_5 необхідно задовольнити та зобов`язати керівника Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської обласної прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 14.04.2020 та розпочати досудове розслідування за ч. ч. 1, 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 383 КК України.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників судового розгляду апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що прокурором як у суді першої інстанції, так і перед розглядом апеляційної скарги, не подавалось будь-яких клопотань про дослідження доказів, у тому числі й у спростування доводів апеляційної скарги, а не з`явившись на розгляд апеляційної скарги без поважних причин, прокурор позбавив себе можливості заявити такі в ході апеляційного розгляду чи спростувати доводи апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 червня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Тячівської місцевої прокуратури у частині невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_5 задовольнити та зобов`язати керівника Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської обласної прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 14.04.2020 та розпочати досудове розслідування за ч. ч. 1, 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 383 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: