Провадження №1-кс/369/3056/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000969 від 30.10.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
30.10.2020 року до Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області надійшла письмова заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 , про те, що в період часу з 20 години 00 хвилин 28.10.2020 по 09 годину 30 хвилин 30.10.2020 невстановлена особа незаконно заволоділа його транспортним засобом, а саме автомобілем марки «MITSUBISHI OUTLANDER», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2012 року випуску, сірого кольору, який був припаркований біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , чим завдала потерпілому ОСОБА_5 великої матеріальної шкоди.
30.10.2020 відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000969 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та розпочате досудове розслідування.
Вказанй транспортний засіб є об`єктом злочину та у відповідності до ст. 98 КПК України визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2012 року випуску, сірого кольору, належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 .
В судове засідання слідчий СВ Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки не відомі.
Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.
Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню частково, в частині накладення арешту на автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2012 року випуску, сірого кольору, із забороною відчуження, розпоряджання та користування автомобілем, оскільки існує необхідність збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

У задоволенні вимоги клопотання щодо надання дозволу на вилучення автомобіля марки «MITSUBISHI OUTLANDER», номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2012 року випуску, сірого кольору, слід відмовити, оскільки питання, щодо вилучення майна врегульоване главою 16 КПК України, та являється окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження.

У задоволенні вимоги щодо подальшого поміщення до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 4 загальних положень Постанови КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

Відповідно до ч. 7 вказаного порядку, вилучені (отримані) стороною обвинувачення речові докази зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчого, дізнавача, який здійснює таке провадження. Речові докази, в тому числі документи, які за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об`ємом) не можуть зберігатися разом з матеріалами кримінального провадження, зберігаються у спеціальних приміщеннях органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, що обладнані сейфами (металевими шафами), стелажами, оббитими металом дверима, ґратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією, крім матеріальних носіїв секретної інформації, які передаються в установленому законом порядку на зберігання до режимно-секретного підрозділу органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання. У разі відсутності обладнаного приміщення виділяються спеціальні сейфи (металеві шафи) достатнього розміру.

Таким чином, вирішення питання, щодо місця збереження речових доказів, під час досудового розслідування, відповідно до положень Постанови КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 покладається на особу уповноважену на проведення досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000969 від 30.10.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2012 року випуску, сірого кольору, із забороною відчуження, розпоряджання та користування автомобілем.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1