Справа № 347/329/20
Провадження № 11-кп/4808/389/20
Категорія ст. 126-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000026 за апеляційною скаргою прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2020 року, якою кримінальне провадження стосовно обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стецева Снятинського району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, депутатом не являється, раніше несудимого,

за ст. 126-1 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення.

за участю прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Мотивує свої вимоги тим, що вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1, відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Наголошує на тому, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством. Стверджує, що суд першої інстанції застосував п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, який у даному випадку не підлягає застосуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що своїми умисними діями, які виразилися у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні фізичного, психологічного насильства, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_8 з 2000 року став проживати із ОСОБА_9 однією сім`єю в цивільному шлюбі, в якому у подружжя народилося четверо дітей: ОСОБА_11 , 2001 року народження, ОСОБА_12 , 2004 року народження, ОСОБА_13 , 2004 року народження, та ОСОБА_14 , 2012 року народження.

Починаючи з 2019 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_9 у зв`язку із систематичним зловживанням ОСОБА_8 алкогольними напоями склались особисті неприязні відносини, які супроводжуються непоодинокими сімейними конфліктами, нецензурною лайкою в адресу дружини, образами та вчиненням ОСОБА_8 насильницьких дій відносно дружини.

Так, 07 січня 2019 року приблизно о 16.00 год, за місцем свого проживання у господарстві, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 умисно вчинив відносно ОСОБА_9 психологічне насильство, що виразилося у словесних образах потерпілої.

За вище вказаним фактом працівниками Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_8 18 січня 2019 року було складено та скеровано до Косівського районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (Вчинення насильства в сім`ї, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП), за результатом розгляду якого 18 квітня 2019 року постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_8 закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_8 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та протягом 2019 року, не припиняючи своїх протиправних дій та продовжуючи свою неправомірну поведінку, черговий раз вчинив психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_9 , що призвело до її психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі, втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Зокрема, 20 грудня 2019 року приблизно о 20.50 год. ОСОБА_8 за місцем свого проживання у господарстві, розташованому у АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 психологічне насильство, що знову виразилося у словесних образах потерпілої, погрозах фізичною розправою, висловлюванні нецензурною лайкою щодо неї, завданні морального та психологічного тиску, приниженні її честі та гідності.

За вище вказаним фактом працівниками Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_8 20 грудня 2019 року складено та скеровано до Косівського районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за результатом розгляду якого 14 січня 2020 року постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Крім того, 21 грудня 2019 року приблизно о 19.00 год. ОСОБА_8 за місцем свого проживання, у господарстві, розташованому у АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_9 психологічне насильство, що знову виразилося у словесних образах потерпілої, погрозах фізичною розправою, висловлюванні нецензурною лайкою щодо неї, завданні морального та психологічного тиску, приниженні її честі та гідності.

За вище вказаним фактом працівниками Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_8 того ж дня було складено та скеровано до Косівського районного суду Івано-Франківської області, протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, за результатом розгляду якого 14 січня 2020 року постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю діяння, обмежившись усним зауваженням.

Відтак, 15 січня 2020 року приблизно о 00.20 год. ОСОБА_8 за місцем свого проживання, а саме у господарстві, розташованому у селі Баня-Березів, урочище «Варатик», умисно вчинив відносно ОСОБА_9 психологічне насильство, що виразилося у словесних образах потерпілої, погрозах фізичною розправою, завданні морального та психологічного тиску, приниженні її честі та гідності.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства в сім`ї, ОСОБА_8 правильних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став та продовжив умисно систематично вчиняти домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_9 , а саме 15 січня 2020 року приблизно о 00.20 год. за місцем спільного проживання у господарстві, розташованому у селі Баня-Березів, урочище «Варатик», на побутовому ґрунті вчиняв із потерпілою словесні конфлікти і сварки, що супроводжувались гучними криками, грубою нецензурною лайкою та погрозами застосуванням фізичної сили відносно потерпілої, внаслідок чого ОСОБА_9 зазнала психологічних та моральних страждань, у зв`язку з чим остання звернулась до Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із повідомленням про вчинення щодо неї її чоловіком ОСОБА_8 домашнього насильства, що зафіксовано у протоколі-заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15 січня 2020 року та кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення ОСОБА_8 домашнього насильства щодо своєї дружини ОСОБА_9 , що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Внаслідок умисних систематичних, протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 завдано психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за його відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу частково, змінити ухвалу суду першої інстанції в частині підстави для закриття кримінального провадження, вважає, що кримінальне провадження необхідно закрити у зв`язку з звільненням ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України за примиренням з потерпілою ОСОБА_9 , про що вони подали відповідні заяви в суд першої інстанції;

- потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що примирилася з обвинуваченим ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції - змінити, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Законом № 2227-VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», який набрав чинності 11 січня 2019 року, внесено зміни до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів.

Кримінальний кодекс було доповнено ст. 126-1, якою передбачено кримінальну відповідальність за домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Суд апеляційної інтонації звертає увагу, що ст. 126-1 КК України передбачає відповідальність не за всі діяння, пов`язані з домашнім насильством у розумінні названого вище Закону № 2229-VIII, а лише за форми фізичного, психологічного або економічного домашнього насильства, що вчиняються систематично.

Згідно із висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19 злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.
Також, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, яким передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, було доповнено словами: «крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством».

До суду першої інстанції 20 липня 2020 року обвинувачений ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 подали заяви, де просили кримінальне провадження за ст. 126-1 закрити у зв`язку з примиренням (а.п. 33, 34). В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений і потерпіла підтвердили, що вони примирились. Під час апеляційного розгляду потерпіла дала аналогічні пояснення.

Однак, суд першої інстанції, помилково розцінюючи пояснення потерпілої ОСОБА_9 як відмову від обвинувачення, відкинувши доводи про примирення, безпідставно закрив кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, - ст. 126-1 КК України, відносно ОСОБА_8 у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, не врахувавши при цьому змін до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, внесених Законом України № 2227-VIII.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 46 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з даних, які є в матеріалах кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх передбачених ст. 46 КК України підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Так, ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, не є корупційним злочином, примирився з потерпілою ОСОБА_9 , яка жодних претензій до нього не має, про відшкодування заподіяної шкоди не заявляла.

Обвинувачений ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 подали до суду відповідні заяви, де вказали, що примирилися, їх підтримали.

Сумнівів з приводу того, що примирення між обвинуваченим та потерпілою досягнуто добровільно, немає.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року за наявності, передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Враховуючи, що всі умови для застосування положень ст. 46 КК України, яка має імперативний (обов`язковий) характер, дотримані, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою та закриття кримінального провадження відносно нього.

Згідно зі п.п. 3,4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, з урахуванням наведеного, ухвалу суду першої інстанції необхідно змінити.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2020 року, якою кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 126-1 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення змінити.

ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 126-1 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою ОСОБА_9 .

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ст. 126-1 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 січня 2020 року за № 0000026, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5