Провадження №11-сс/801/43/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
власника майна ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 січня 2021 року,
якою задоволено частково клопотання дізнавача - інспектора сектору дізнання Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2020 за №0000668, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Дізнавач - інспектор сектору дізнання Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_10 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668 від 24.12.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
В ході проведення дізнання було встановлено, що 23.12.2020 близько 15:45 год., працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП в м. Вінниця по вул. Соборна, навпроти буд. 55, за порушення правил дорожнього руху був зупинений автомобіль «NISSAN QASHQAL 2.0I», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без будь-яких дозвільних документів, необхідних для керування транспортним засобом. Під час перевірки документів вищевказаного автомобіля за наявними базами даних було встановлено, що в державному реєстрі транспортних засобів за вищевказаним реєстраційним номером зареєстрований автомобіль «Nissan Maxima», а номер кузова взагалі відсутній у базі даних, після чого на місце події було викликано слідчо-оперативну групу.
Цього ж дня, під час проведення огляду місця події було тимчасово вилучено автомобіль «NISSAN QASHQAL 2.0I», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був поміщений на спеціальний майданчик Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 4. Разом з цим, під час проведення огляду місця події було тимчасово вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Вилучений автомобіль «NISSAN QASHQAL 2.0I», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди злочину та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події.
Арешт автомобіля «NISSAN QASHQAL 2.0I», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , які вже вилучені, необхідний для запобігання їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.1 ст.170 КПК), просив задовольнити клопотання.
В судовому засіданні дізнавач ОСОБА_12 клопотання підтримав за обставин, викладених у ньому.
Адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні частково заперечувала щодо задоволення клопотання, просила передати автомобіль на відповідальне зберігання власнику.
Власник автомобіля ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечувала щодо накладення арешту, однак просила передати автомобіль на відповідальне зберігання.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2021 року клопотання дізнавача інспектора сектору дізнання Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_10 задоволено частково.
Накладено арешт на автомобіль марки «NISSAN QASHQAL 2.0I», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Зобов`язано дізнавача інспектора сектору дізнання Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_10 передати автомобіль марки «NISSAN QASHQAL 2.0I», д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 .
Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на дізнавача інспектора сектору дізнання Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 .
Зобов`язати слідчого повідомити зацікавлених осіб про накладення арешту на зазначене майно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2021 та постановити нову, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучений автомобіль.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що клопотання дізнавача-інспектора сектору -дізнання Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 повністю відповідає вимогам ст.170 КПК України. В ході судового розгляду слідчого суддю було повідомлено, що даний транспортний засіб постановою дізнавача визнано речовими доказами та відповідно до ст.100 вирішено питання про подальше зберігання транспортно засобу. Вважає, що слідчий суддя в порушення вимог ст.ст.172, 173 КПК України вийшов за межі розгляду клопотання про арешт майна та прийняв рішення яке суперечить вимогам КПК України, безпідставно визначивши місце подальшого зберігання транспортного засобу.
Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Додав, що у вказаному кримінальному провадженні уже призначені відповідні експертизи.
Адвокат ОСОБА_7 заперечила проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просила ухвалу слідчого судді залишити без змін. Додала, що вказаний автомобіль ОСОБА_8 купувала у м. Вінниці в автосалоні.
Власник майна ОСОБА_8 в судовому засіданні також заперечила щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, підтримавши пояснення її адвоката та просила оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників провадження, що з`явилися до суду, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

У відповідності до положення ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Вирішуючи питання про часткове задоволення клопотання про накладення арешту на вказане майно, слідчим суддею суду першої інстанції було дотримано зазначених вимог закону.
Як вбачається зі змісту клопотання дізнавача-інспектора сектору дізнання ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 про арешт тимчасово вилученого майна та ухвали слідчого судді суду першої інстанції, що у провадженні сектору дізнання Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР 24.12.2020 за №0000668, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

В ході проведення дізнання було встановлено, що 23.12.2020 близько 15:45 год., працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП в м. Вінниця по вул. Соборна, навпроти буд. 55, за порушення правил дорожнього руху був зупинений автомобіль «NISSAN QASHQAL 2.0I», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без будь-яких дозвільних документів, необхідних для керування транспортним засобом. Так, під час перевірки документів вищевказаного автомобіля за наявними базами даних було встановлено, що в державному реєстрі транспортних засобів за вищевказаним реєстраційним номером зареєстрований автомобіль «Nissan Maxima», а номер кузова взагалі відсутній у базі даних, після чого на місце події було викликано слідчо-оперативну групу.
Цього ж дня, під час проведення огляду місця події було тимчасово вилучено автомобіль «NISSAN QASHQAL 2.0I», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був поміщений на спеціальний майданчик Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 4. Разом з цим, під час проведення огляду місця події було тимчасово вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000668 від 24.12.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України триває, автомобіль «NISSAN QASHQAL 2.0I», номер реєстраційний номер НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 мають істотне значення для кримінального провадження, так як безпосередньо містять сліди злочину та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події. А тому з метою забезпечення належного розслідування по кримінальному провадженню, зберігання речового доказу та недопущенні можливості його втрати або знищення, вважав за доцільне накласти арешт на автомобіль марки «NISSAN QASHQAL 2.0I», д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та передати вказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання законному власнику ОСОБА_8 .
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Апеляційний суд вважає, що вимоги клопотання на даному етапі досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Тому, з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна у вказаному кримінальному проваджені, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказ у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги прокурора, що слідчий суддя вийшов за межі розгляду клопотання про арешт майна та безпідставно визначив місце подальшого зберігання транспортного засобу, зобов`язавши дізнавача-інспектора передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 виходячи з наступного.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що ні дізнавачем, ні прокурором не було надано оригіналів чи копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, зокрема відповідного витягу з реєстру рухомого майна, який підтверджував би той факт, що за номером шасі або номером самого автомобіля НОМЕР_2 , рахується інша марка автомобіля, що також не заперечувалось в судовому засіданні прокурором.
Відповідно до п.19 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (у новій редакції), затвердженої наказом від 27.08.2010 року за № 51/401/649/471/23/125, зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.
Частиною 5 ст.9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.
Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано передав на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 арештований автомобіль. Крім того, в своєму клопотанні дізнавач не наполягала на визначенні місця зберігання автомобіля. Не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності постанови дізнавача про визнання вказаного транспортного засобу речовим доказом та відносно якого вирішувалось питання про подальше зберігання, оскільки жодних доказів ні дізнавачем, ні прокурором до матеріалів судового провадження надано не було.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що в даному випадку передача вказаного транспортного засобу на відповідальне зберігання ОСОБА_8 не буде перешкоджати досудовому слідству, а тому слідчий суддя правомірно прийшов до висновку змінити порядок зберігання даного речового доказу, що також дасть можливість уникнути звинувачень користувача або власника в адресу досудового слідства щодо неналежного зберігання арештованого майна.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги прокурора викладених в ній висновків суду не спростовують. Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 січня 2021 року про накладення арешту на майно залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4