Справа № 532/308/15-к
Провадження № 1-кп/526/16/2020
У Х В А Л А
іменем України

19 листопада 2020 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ,

встановив :

У провадженні Гадяцького районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст. 27, ч.2 ст.377, ч.3 ст. 27 п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України.

Прокурор ОСОБА_14 звернувся з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на 60 днів.

Відповідно до п.20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Суддя по даному кримінальному провадженню ОСОБА_15 перебуває на лікарняному, тому розгляд питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою проводиться головуючим суддею.

Прокурор клопотання мотивує тим, що ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.09.2020 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою продовжено до 21.11.2020 року. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обвинувачується за ч.3 ст. 27, ч.2 ст.377, ч. 3 ст. 27 п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України. З часу продовження строку тримання під вартою попередньо зазначені ризики не зменшились та лише такий вид запобіжного заходу може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_8 його процесуальних обов`язків. Судовий розгляд у даному кримінальному провадженні Гадяцьким районним судом Полтавської області здійснюється з 04.07.2018 року. Наразі досліджено письмові докази по епізоду нападу на суддю Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_16 , письмові докази сторони обвинувачення по епізоду вбивства мера міста Кременчука ОСОБА_17 . Дослідження частини доказів сторони обвинувачення, які мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відкладене до закінчення проведення експертиз, до проведення допиту свідків, прийняття рішення у іншому кримінальному провадженні, розпочатому за заявою обвинуваченого ОСОБА_8 . Також, досліджено речові докази зі сторони обвинувачення по епізоду нападу на суддю Автозаводського районного суду м.Кременчука ОСОБА_16 , триває дослідження речових доказів зі сторони обвинувачення по епізоду вбивства мера м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_17 . Відповідно до ухвали від 04.07.2018 суд повинен дослідити також докази зі сторони захисту, висновки експертиз, провести допит свідків по зазначених епізодах, що свідчить про неможливість закінчення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 . Підстав для зміни обвинувачення стосовно ОСОБА_8 не вбачається. Можливість застосування до ОСОБА_8 покарання у вигляді довічного позбавлення волі, у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України свідчить про те, що ризик переховування від суду з часом не зменшився. Існування у межах державного кордону України територій, на яких органи державної влади України не здійснюють своїх повноважень, наявність у ОСОБА_8 навичок оперативної роботи, набутих під час проходження служби в органах внітрішніх справ, можливість використання соціальних зв`язків, що виникли під час тривалого проходження служби за контрактом у Тихоокеанському та Північному флотах збройних сил колишнього Радянського Союзу та після його розпаду на території Російської Федерації, підвищують ризик вчинення таких дій. Ризик того, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, продовжує існувати, оскільки суд не розпочав допит свідків. Крім цього, на вказаній стадії дослідження доказів має бути додатково допитаний як свідок ОСОБА_18 відповідності до умов угоди про визнання винуватості. З урахуванням вказаних обставин, а також попередніх заяв ОСОБА_18 щодо наявності небезпеки для його життя у зв`язку з наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених, ризик можливого незаконного впливу на нього у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не зменшився. Обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під впливом обвинуваченого ОСОБА_7 , який вживає заходів до затягування судового розгляду з метою примусити суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в тому числі й ОСОБА_8 . Так, попри скарги на надмірне тримання під вартою, погіршення стану здоров`я, неодноразові виклики в судове засідання бригади екстреної медичної допомоги, ОСОБА_8 активно підтримує клопотання сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_7 щодо перед судом вирішення питань, не пов`язаних із дослідженням доказів, а також дослідження доказів поза межами судового розгляду. ОСОБА_8 постійно скаржиться на стан здоров`я та ненадання йому належної медичної допомоги, однак при цьому не надає будь-яких доказів вжиття передбачених законодавством України заходів до відновлення своїх порушених прав щодо отримання медичної допомоги в умовах попереднього ув`язнення. Також, в обвинуваченого ОСОБА_8 під час перебування в камері слідчого ізолятора було виявлено та вилучено мобільний телефон, зарядний пристрій до нього та сім-карта мобільного оператора «МТС», 21.05.2020 року при проведенні обшуку камери № НОМЕР_1 в особистих речах ОСОБА_8 виявлено та вилучено мобільний телефон, машинку для татуювання, МР3- плеєр, електронну книгу, що свідчить про порушення умов режиму. При вирішенні питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, сторона обвинувачення звертає увагу суду на те, що позиція захисту обвинуваченого ОСОБА_8 повністю узгоджена з позицією захисту обвинуваченого ОСОБА_7 , яка спрямована на затягування судового розгляду з метою примусити суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Застосування електронного засобу контролю не зможе запобігти ризику вчинення обвинуваченим дій, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України через його недосконалість, оскільки перевірка причин надходження сигналу потребуватиме значного часу, якщо такі обставини матимуть місце на шляху від м.Кременчук до м.Гадяч, відстань між якими становить понад 200 км.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою та зазначив, що з 02.11.2020 року м.Полтава, де утримується в ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» ОСОБА_8 знаходилася в так званій «червоній» зоні розповсюдження COVIDy. Особливо небезпечний короновірус для осіб, що мають хронічні захворювання та в умовах тісного контакту з іншими особами під час перебування під вартою в пенітенціарному закладі. ОСОБА_8 хворіє низкою хронічних захворювань, внаслідок чого потребує стаціонарного лікування хвороб серця, його імунітет послаблений, а таке лікування медичною частиною установи виконання покарань ОСОБА_8 не надається через відсутність профільних спеціалістів у штаті філії ЦОЗ відповідної ДУ. Під час судових засідань ОСОБА_8 змушений приймати знеболювальне та останні місяці приймає участь у судових засіданнях в умовах відео конференції. Обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, раніше судимим не був, має відмінні характеристики, міцні соціальні зв`язки, а також те, що за рахунок його пенсії утримується його дружина ОСОБА_19 , яка є інвалідом.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки наявність ризиків, які обумовлюють застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором не доведено. В той же час, стороною захисту наведено достатні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Представник потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 проти задоволення клопотання прокурора заперечували та просили обрати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 закінчується 21.11.2020 року.

До закінчення терміну, визначеного ухвалою суду, розгляд кримінального провадження не може бути завершено, враховуючи значну кількість доказів, які судом ще не досліджені.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може впливати на учасників кримінального провадження, суд зазначає наступне.

На даний час існує реальна необхідність допиту великого кола свідків, проведення значного обсягу процесуальних дій, відтак, на переконання суду, існує об`єктивна реальність ризику можливого тиску обвинуваченого на свідків, експертів, інших учасників кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Суд враховує, що навіть за відсутності конкретних даних, щодо ухилення обвинуваченого від суду, впливу на свідків, потерпілих, експертів, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, та у контексті даного кримінального провадження є ймовірність того, що обвинувачений може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому.
Суд приймає до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи у сукупності із цілями і завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відтак, встановлені в провадженні обставини свідчать про те, що заявлені прокурором ризики на даний час є реальними та не зменшились.

Суд погоджується із доводами захисника ОСОБА_12 про те, що епідемія COVID-19 несе в собі певні ризики для життя та здоров`я людей. Однак такі ризики існують незалежно від перебування особи на волі чи в умовах СІЗО. Суд, розглядаючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має керуватися виключно вимогами закону. Будь-які вказівки щодо обов`язковості зміни запобіжного заходу внаслідок епідемій в законі відсутні.
Із доводами захисника ОСОБА_12 про те, що суд має змінити його підзахисному запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт на підставі принципів, що стосуються поводження з особами, позбавленими свободи, у контексті пандемії короновірусної хвороби COVID-19 від 20 березня 2020 р., суд не погоджується на тій підставі, що дані принципи не є нормативними вказівками судам про негайне звільнення всіх осіб із місць попереднього ув`язнення. Дані принципи є узагальненим баченням відповідного Європейського комітету того, як мали б діяти органи влади в умовах пандемії. Однак, звичайно, кожен орган влади, зважаючи на дані принципи, має діяти відповідно до конкретних обставин, що виникають у кожному конкретному випадку.
Оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд прийшов до висновку, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартоюне забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не виключить ризику впливу на свідків та потерпілих, тому такий запобіжний захід суд вважає недостатнім.

Обвинувачений ОСОБА_8 має ряд захворювань, які встановлені висновком судово-медичної експертизи, проте відомостей про неможливість його утримання в установі попереднього ув`язнення матеріали справи не містять.
Враховуючи вищенаведене, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 слід продовжити з метою досягнення захисту особи та суспільства від кримінальних правопорушень, забезпечення охорони прав, свобод та законних інтересів, як певних осіб, так і суспільства вцілому.

Керуючись ст.ст. 177,183, 331 КПК України, суд,

постановив :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 днів.
Строк дії ухвали закінчується 17 січня 2021 року о 13год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області.

Повний текст ухвали складено 24 листопада 2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1