Справа № 183/164/17
№ 1-кп/183/44/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в складі:
Головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000334 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , із середньо-спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
21.01.2016 року наказом № 15 командира військової частини НОМЕР_1 , прапорщика ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, яка дислокується у АДРЕСА_2 та призначено на посаду головного сержанта автомобільного взводу підвозу пального роти матеріального забезпечення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та згідно з текстом ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
Відповідно до ст.ст. 17, 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно із ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, кожен солдат зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України. Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Статтями 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» встановлено, що військовим майном являється державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.
Не дивлячись на вищезазначені вимоги чинних нормативно-правових актів України та будучи обізнаним у них, однак свідомо ігноруючи їх, прапорщик ОСОБА_5 , із корисливих мотивів, викрав військове майно, за наступних обставин.
Так, в грудні 2016 року прапорщик ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що на території парку бойових машин військової частини НОМЕР_1 знаходиться причіп силовий ПС-1 військовий номерний знак НОМЕР_2 , з військовим майном, а саме кабелем П274М, з корисливих мотивів, вирішив викрасти зазначене військове майно.
22 грудня 2016 року о 01 годині 10 хвилин, прапорщик ОСОБА_5 , проник на територію парку бойових машин військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , де діючи всупереч інтересам служби та на порушення наведених вище вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, проник всередину причепу силового ПС-1 військовий номерний знак НОМЕР_2 , де зберігалися 6000 метрів кабелю П274М, вартість якого на той час складала 26 340 (двадцять шість тисяч триста сорок) гривень, які входять до виробу 1РЛ131 (П-18).
Не припиняючи своїх протиправних дій, прапорщик ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на викрадення військового майна, заволодів вищевказаними 6000 метрів кабелю П274М, вартістю 26 340 (двадцять шість тисяч триста сорок) гривень, які входять до виробу 1РЛ131 (П-18) та виніс його за межі парку бойових машин військової частини НОМЕР_1 .
Після чого, прапорщик ОСОБА_5 , 22 грудня 2016 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, перевіз викрадене ним військове майно до гаражного приміщення № НОМЕР_3 гаражного кооперативу № НОМЕР_4 , розташованого в АДРЕСА_3 , тобто розпорядився ним на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину і жодного з них він не оспорює. Показав, що 21.01.2016 року він підписав контракт з військовою частиною НОМЕР_1 та його було призначено на посаду сержанта автомобільного взводу. Дійсно, у вказаний в обвинувальному акті дату, час та місце він викрав 9 штук котушок кабелю з бункеру військової частини, який він перекинув через паркан та переніс до гаражу смт.Черкаське, який на той час орендував. На даний час шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована. У скоєному він щиро кається і бажає продовжувати військову службу.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому колегія суддів вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 410 КК України, як викрадення військовослужбовцем іншого військового майна, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії особливо тяжких, однак обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Крім того, обвинувачений є особою, що раніше не судима, вину визнав повністю, на обліках у лікарів не перебуває (а.п.235), за місцем проходження служби характеризується позитивно (а.п.220), має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п.231,232), є учасником бойових дій, має ряд нагород (а.п.207,208,209, 224), представник потерпілого претензій не має (а.п.167).

Щире каяття ОСОБА_5 , активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку визнаються обставинами, які пом`якшують його покарання, а тому суд, вважає можливим призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, а саме: застосувати більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем та продовжує службу, а тому суд вважає можливим застосувати ст.58 КК України та призначити йому покарання у виді службового обмеження з відрахуванням 20 % його грошового забезпечення в дохід держави, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судово-товарознавча експертиза за №14/12.1/352, вартість якої складає (87,96*6) 527,76 гривні (а.п.237), яка підлягає стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 410 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.69,58 КК України у виді 2 (двох) років службового обмеження з відрахуванням 20 % його грошового забезпечення в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів, у сумі 527 гривень 76 копійок.

Копію вироку ОСОБА_5 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3