Справа № 461/8703/18
Провадження № 1-кс/461/4844/20
УХВАЛА

22.07.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

cлідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 22.07.2016 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора прокуратури Львівської області, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на речі та документи, що перебувають у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження та розпорядження ним (перетворення, передачі іншим особам), які на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.07.2020 року вилучено в останнього.
Клопотання мотивує тим, що на даний час в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що у разі незастосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження речі та документи, що перебувають у користуванні та розпорядженні їх власників (законних користувачів) можуть бути використані для перереєстрації земельних ділянок чи продані третім особам, що негативно вплине на забезпечення завдань кримінального провадження. Відтак, з метою захисту суспільства та держави від кримінального правопорушення, забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості завдань кримінального провадження та недопущення перереєстрації земельних ділянок чи їх продажу третім особам, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вище зазначені і речі та документи.

Слідчий в судовому засідання клопотання підтримав, з мотивів наведених у ньому.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомений телефонограммою в порядку ст.135 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Подане клопотання слідчий обґрунтовує тим, що на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.07.2020 року слідчим було вилучено перелічені у клопотання речі та документи, які перебувають у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.07.2020 року слідчим складено протокол огляду речей та документів вилучених в ході складання протоколу тимчасового доступу до речей та документів.

Крім цього, 21.07.2020 року постановою слідчого ОСОБА_3 , усі перелічені у клопотанні речі та документи, які вилучені на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ( №1-кс/461/4701/20, справа №461/8703/18 від 16.07.2020 року) в ході складання протоколу тимчасового доступу до речей та документів (у період часу 17.07.2020 року з «13» години «30» хвилин до «21» години «00» хвилин, у зв`язку із значним об`ємом інформації протокол продовжено, 20.07.2020 у період часу з «09» години «00» хвилин до «20» години «00»), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчим не наведено достатніх підстав, що у разі незастосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження речі та документи, які на даний час перебувають у слідчого, можуть бути використані для перереєстрації земельних ділянок чи продані третім особам.
Матеріали клопотання не містять жодних даних, які б вказували на підстави і мету визначені положеннями статті 170 цього Кодексу. Також, у клопотанні відсутнє відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, оскільки вилучені слідчим в ході тимчасового доступу речі і документи знаходяться у слідчого. При цьому, клопотання містить формальний перелік вилученого майна без зазначення його виду та конкретного відношення до кримінального провадження, розмежування документів в залежності від їх змісту, необхідності застосування арешту до наведених у клопотанні документів.

Крім того, кримінальне провадження у ЄРДР зареєстроване за ч.1 ст.366 КК України, тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Отже, слідчим взагалі жодним чином не обґрунтовано, яке відношення у кримінальному провадженні з наведеною вище кваліфікацією де, основним безпосереднім об`єктом є визначений законом порядок діяльності державного апарату, апарату органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності в частині підготовки, складання, використання і видачі офіційних документів, та посвідчення фактів, які мають юридичне значення, а предметом злочину є документ, можуть мати земельні ділянки чи їх продаж третім особам.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, не доведення слідчим обґрунтованості накладення арешту та того, що можливе зникнення, втрата або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, приходжу до висновку, що клопотання є необґрунтованим, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Роз`яснити, що згідно ч.3 ст.167 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1