Справа № 453/1574/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1398/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2020 року про накладення арешту на майно,

встановила:

ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2020 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 погоджене прокурором Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_9 .
Накладено арешт на: лісопродукцію породи «Бук» в кількості 109(сто дев`ять) штук, загальною кубомасою 60,5 метри кубічних; товаро-транспортну накладну №27/11 від 27 листопада 2020 року, специфікацію до накладної №27/11; товаро-транспортну накладну №28/11 від 27 листопада 2020 року, специфікацію до накладної №28/11; накладну №27/11 від 27 листопада 2020 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , рахунок-фактуру №27/11 від 27 листопада 2020 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 ; накладну №28/11 від 27 листопада 2020 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , рахунок-фактуру №28/11 від 27 листопада 2020 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , які є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000432.
В решті клопотання залишено без задоволення.
Зобов`язано слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на майно.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, зокрема, вказав, що з матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучена лісопродукція є об`єктом кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України. Таким чином, дослідження та збереження лісопродукції має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні. Вказані обставини є достатніми підставами, які передбаченими п.1 ч.2 ст. 167 КПК України, для арешту майна. Крім того, слідчим не доведено необхідність арешту транспортних засобів, причепів та реєстраційних посвідчень, не наведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, зважаючи на те, що таке обмеження права власності є розумним та виправданим, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню частково.
На дану ухвалу слідчого судді представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівський області ОСОБА_8 про арешт майна - відмовити повністю.
В обґрунтування вказує, що слідчий суддя помилково не звернув увагу на те, що вагомі об`єктивні дані, які б підтверджували, що саме арештована лісопродукція породи «Бук» у кількості 109 штук, загальною кубомасою 60,5 метрів кубічних, була набута її власником ФОП ОСОБА_7 кримінально протиправним шляхом або є об`єктом кримінально протиправних дій, стороною обвинувачення не надано та у матеріалах кримінального провадження відсутні. Слідчий суддя такі дані, з посиланням на належні та допустимі докази, в оскаржуваній ухвалі також не зазначає.
Оскаржувана ухвала слідчого судді відомостей щодо обставин кримінального провадження, які мають відношення до власника арештованої лісопродукції, з посиланням на відповідні докази, сукупність яких виправдовувала б такий ступінь втручання у права і свободи ФОП ОСОБА_7 також не містить.
Наголошує, що у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, слідчим суддею хоч і зазначено, однак не враховано, що «вході досудового слідства встановлено, що дану лісопродукцію перевозили водії, які мали на те відповідні
документи». Тобто вилучена згідно протоколу огляду від 27.11.2020 року лісопродукція ФОП ОСОБА_7 під час її перевезення до покупця ТОВ «ГАЛФАНЕРА» супроводжувалася пакетом належним чином оформлених товаро-супровідних документів, які передбаченні чинним законодавством України, що підтверджує правомірність таких діянь.

За наявності відповідних товаро-супровідних документів (товаро-транспортні накладні від 27.11.2020 р. за № 27/11 та за № 28/11, із специфікаціями; накладні від 27.11.2020 р. за № 27/11 та за № 28/11; рахунки-фактури від 27.11.2020 р. за № 27/11 та за № 28/11), які містяться у матеріалах кримінального провадження, втручання у право приватної власності особи (ФОП ОСОБА_7 ) не є виправданим та по суті призводить до порушення прав апелянта на вільне володіння належною йому лісопродукцією.

Апелянт вказує, що поза увагою слідчого судді залишилося те, що, звертаючись до суду із клопотанням про накладення арешту на лісопродукцію ФОП ОСОБА_7 , слідчим жодних доказів, які б вказували на незаконність дій службових осіб ДП «Свалявське лісове господарство» (в т.ч. відносно лісопродукції апелянта) не надано, як, власне, і не надано жодного доказу, який би свідчив про незаконне набуття у власність ФОП ОСОБА_7 арештованої лісопродукції та про її нелегальне походження.

Арештована лісопродукція породи «Бук» у кількості 109 (сто дев`ять) штук, загальною кубомасою 60,5 метрів кубічних, на яку оскаржуваною ухвалою було накладено арешт та яка перевозилася від ФОП ОСОБА_7 , як продавця, до ТОВ «ГАЛФАНЕРА», як покупця, згідно умов договору купівлі-продажу № 4 від 03.02.2020 року (копія додається) та на підставі товаро-транспортних накладних від 27.11.2020 р. за № 27/11 та за № 28/11 (копії містяться у матеріалах провадження) має легальне, документально підтверджене походження.
Так, лісопродукція породи «Бук» у кількості 109 (сто дев`ять) штук загальною кубомасою 60,5 метрів кубічних ФОП ОСОБА_7 була придбана від фізичної особи- підприємця ОСОБА_10 відповідно до умов договору поставки № 3/1/20 від 03.01.2020 року, накладних № 122 від 23.11.2020 року та № 123 від 25.11.2020 року (копії додаються).
У свою чергу, фізична особа-підприємець ОСОБА_10 придбав відповідну лісопродукцію породи бук від первинного лісокористувача ДП «Свалявське лісове господарство» за наслідками електронних торгів із продажу ресурсів необробленої деревини, які проводилися незалежним суб`єктом Товарною біржою «Закарпатська універсальна товарно-сировинна біржа» (копії аукціонних свідоцтв про результати основних електронних торгів із продажу ресурсів необробленої деревини на 4 квартал 2020 року від 23.09.2020 року за № 9662 та від 09.10.2020 року за № 9847 додаються).
Факт відвантаження первинним лісокористувачем ДП «Свалявське лісове господарство» в адрес фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 лісопродукції породи «Бук», яка була придбана відповідно до результатів вищезазначених електронних аукціонів, підтверджується товарно-транспортними накладними при перевезенні деревини автомобільним транспортом форми «ТТН-ліс» № 674120 від 02.10.2020 p., № 674309 від 10.11.2020 p., № 674117 від 02.10.2020 p., № 674125 від 05.10.2020 р, № 674134 від 06.10.2020 p., № 702940 від 16.11.2020 р, № 674336 від 16.11.2020 p., № 674366 від 19.11.2020 p., № 674142 від 07.10.2020 р. (копії додаються).
Зазначає, що надати вказані документи до суду першої інстанції апелянт об`єктивної змоги не

мав, оскільки участі при розгляді слідчим суддею клопотання слідчого про арешт майна не брав.

Наявність у апелянта вищевказаних документів, які беззаперечно підтверджують легальність походження лісопродукції породи «Бук» у кількості 109 штук загальною кубомасою 60,5 метрів кубічних та правомірність набуття апелянтом права власності на таку лісопродукцію свідчать про те, що ФОП ОСОБА_7 є добросовісним набувачем такої лісопродукції. Тоді як, відповідно до абзацу 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою збереження речових доказів.
Просить врахувати апеляційний суд, що постанова слідчого від 28 листопада 2020 року належного обгрунтування того, що арештована лісопродукція та документи на неї дійсно мають значення речових доказів у кримінальному провадженні за
ч. 2 ст. 191 КК України в собі не містить. В дійсності, відповідна лісопродукція ніяким чином критеріям речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України, не відповідає, оскільки така лісопродукція, як було описано вище, перебуває у вільному обігу на законних підставах.
Ані в клопотанні слідчого, ані в оскаржуваній ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містять арештовані речі (лісопродукція та документи на неї), а також які саме обставини свідчать, що вилучені від добросовісного набувача ФОП ОСОБА_7 лісопродукція та документи були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані ФОП ОСОБА_7 внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відтак, доказів того, що дане майно дійсно має ознаки речових доказів, не наведено.
Щодо посилання слідчого у клопотанні про накладення арешту на ту обставину, що лісопродукція ФОП ОСОБА_7 до контрагента-покупця «ГАЛФАНЕРА» перевозилася «без відповідних пластикових бирок на вказаній лісо продукції», то такі на увагу, на думку апелянта, не заслуговують, оскільки висновуються на невірному розумінні нормативного регулювання застосування пластикових бирок для маркування деревини.
Звертає увагу, що порядок обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння і деревообробки із застосуванням електронних засобів маркування та обліку деревини на підприємствах Держлісагентства України, визначається «Тимчасовою інструкцією з електронного обліку продукції лісозаготівель лісопиляння і деревообробки на підприємствах Державного агентства лісових ресурсів України», яка затверджена наказом Держлісагентства України №202 від 27.06.2012 р. Із змісту цієї Інструкції вбачається, що її законодавчі вимоги на поводження із деревиною після її реалізації підприємствами Держлісагенства України на користь приватних суб`єктів господарювання не поширюється.
Щодо накладення арешту на оригінали документів (товаротранспортну накладну № 27/11 від 27 листопада 2020 року, специфікацію до накладної № 27/11; товаро-транспортну накладну № 28/11 від 27 листопада 2020 року, специфікацію до накладної № 28/11; накладну № 27/11 від 27 листопада 2020 року; накладну № 28/11 від 27 листопада 2020 року; рахунок-фактуру №28/11 від 27 листопада 2020 року), вказує, що мотивувальна частина оскаржуваної ухвали взагалі жодного обгрунтування щодо необхідності накладення арешту на такі документи та їх значення для кримінального провадження №0000432 від 28.11.2020 року не містить.

Поза увагою слідчого судді залишилося також те, що арештована лісопродукція ФОП ОСОБА_7 була вилучена під час її перевезення 27 листопада 2020 року (згідно протоколу огляду від 27.11.2020), тоді як кримінальне провадження №0000432 щодо вчинення службовими особами ДП «Свалявське лісове господарство» розтрати ввіреного їм майна зареєстровано пізніше - 28 листопада 2020 року, тобто на момент вилучення у апелянта арештованої лісопродукції жодного кримінального провадження, яке б стосувалося саме цієї лісопродукції, зареєстровано не було.
Звертає увагу на те, що в абзаці 2 мотивувальної частини суд констатує, що слідчий просив зокрема накласти арешт на лісопродукцію породи смерека в кількості 109 штук, тоді як згідно протоколу огляду від 27.11.2020 року було вилучено лісопродукцію іншої породи, а саме: «Бук».
З`ясувавши вказані обставини слідчий суддя без повернення слідчому його клопотання для належного оформлення самостійно змінює породу лісопродукції на яку слід накласти арешт, а саме в резолютивній частини ухвали вказує про арешт «лісопродукцію породи «Бук» у кількості 109 (сто дев`ять) штук».
В даному конкретному випадку досудове розслідування здійснюється за ч. 2 статті 191 КК України, за котрою суб`єктом кримінального правопорушення є виключно службова особа (з огляду на фабулу кримінального провадження № 0000432 від 28.11.2020 року, це є виключно службові особи ДП «Свалявське лісове господарство»), тоді як слідчий суддя наклав арешт на майно належне ФОП ОСОБА_7 , який не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та якому взагалі не може бути вручено підозру у вчиненні відповідного злочину.
В судове засідання апеляційного суду прокурор та власник майна ОСОБА_7 не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників, які не з`явились.
Заслухавши доповідь судді, виступ представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задоволити її, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку..

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання про арешт майна відповідає вказаним нормам закону.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ДП «Свалявське лісове господарство», зловживаючи своїм службовим становищем, здійснили розтрату увіреного їм майна в користь третіх осіб, а саме лісопродукції породи «Бук», яка в подальшому була виявлена під час транспортування з м. Свалява, Закарпатської області, у м. Галич, Івано-Франківської області, на території Сколівського району Львівської області без відповідних пластикових бирок на вказаній лісопродукції.
27 листопада 2020 року проведено огляд місця події. Під час огляду місця події проводилися заміри лісопродукції породи «Бук» у кількості 109 штук, яка знаходилася на двох вантажних спеціалізованому сідлових тягачах марки «SCANIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHWARZMULLER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричіпом VAN HOOL, реєстраційний номер НОМЕР_4 . Під час огляду місця події було вилучено вказану лісопродукцію, транспортні засоби із причепами та свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів.
В ході досудового слідства встановлено, що вказану лісопродукцію ТОВ «Галфанера» придбало у ФОП ОСОБА_7 в м. Свалява, Закарпатської області. Дану лісопродукцію перевозили водії, які мали на те відповідні документи.
Вилучені речі визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого від 28 листопада 2020 року.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчої правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, слід визнати необґрунтованими.
При перевірці справи в апеляційному порядку допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, на що покликається захисник в апеляційній скарзі, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, не виявлено.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-174, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2020 р. про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4