Провадження № 1-кп/331/224/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» липня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції

захисника адвоката ОСОБА_5

представника потерпілої особи

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції із ДУ «Софіївська виправна колонія № 55» обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001581 від 26.09.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, сімейний стан не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, який офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який має судимості:

- 09.11.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

- 12.06.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 23.01.2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяці позбавлення волі; 29.03.2019 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк: 10 місяців 27 днів;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливий злочин на території Олександрівського району м. Запоріжжя за наступних обставин.

Так, 25 вересня 2019 року, в період часу з 00-01 години до 00-30 години, ОСОБА_4 , знаходячись біля буд. 30 по вул. Покровській в м. Запоріжжя, в якому розташоване ПрАТ «Запоріжавтотранс», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою фізичної сили рук розбив скло металопластикового вікна вказаного будинку, проник усередину будівлі, звідки з приміщення кабінету № 310 таємно викрав майно, яке належить ПрАТ «Запоріжавтотранс», а саме:

- принтер HP Laser Jet М 1120 MFP, вартістю 2466 гривень 66 копійок;

- монітор TFT17 DELL, вартістю 800 гривень;

- системний блок INTEL Pentim, вартістю 2653 гривні;

- системний блок ITPL ANET Q 1900 М/ DDR, вартістю 2653 гривні;

- принтер лазерний Canon Senys, вартістю 3759 гривень 50 копійок, після чого з місця вчинення злочину зник з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ПрАТ «Запоріжавтотранс», матеріальну шкоду на загальну суму 12332 гривні 16 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив суду, що 25.09.2019 року в період часу з 00-01 години до 00-30 години він знаходився навпроти офісного приміщення ПрАТ «Запоріжавтотранс», розташованого по вул. Покровській, буд 30 в м. Запоріжжі, де розпивав пиво. Звернув увагу на те, що в одному з вікон офісу засвітився ліхтар, після чого побачив невідомого чоловіка, який спустився з даху гаража. Підійшовши до гаража офісного приміщення, він побачив на землі комп`ютерну техніку, а саме два багатофункціональні пристрої, два монітори, клавіатуру, чайник та комп`ютерну мишу, як він вирішив забрати собі, щоб у подальшому її продати. Так як техніки було багато, він переніс до себе додому багатофункціональний пристрій, системний блок та монітор. Зранку цього ж дня, він продав багатофункціональний пристрій незнайомому хлопцю у сервісному центрі, що розташований по вул. Троїцькій за 800 гривень, монітор він продав на радіоринку за 150 гривень, системний блок продав пізніше. Грошові кошти, отримані за вищевказане майно, він витратив на придбання продуктів харчування та ліків.

На уточнюючі запитання прокурора повідомив, що він був одягнутий в штани та спортивну куртку, ніяких рукавичок, викруток або інших засобів для зламу вікна при ньому не було, в приміщення офісу він не проникав. Заперечував той факт, що саме він зображений на дослідженому в судовому засіданні відеозапису з камери зовнішнього відеоспостереження, яка розташована на будинку АДРЕСА_2 , на якому зображено як невідома особа залазить на вікно та намагається його відчинити предметом, схожим на відкрутку.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 заперечував свою причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає, що його дії необхідно кваліфікувати як привласнення знайденого чужого майна. Цивільний позов про стягнення з нього на користь ПрАТ «Запоріжавтотранс» майнової шкоди на загальну суму 9865 гривень 50 копійок визнає в повному обсязі, має намір відшкодувати завдані збитки, посилаючись на те, що він привласнив собі знайдене ним чуже майно та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду власнику цього майна.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини, його винуватість та причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він обіймає посаду технічного директора ПрАТ «Запоріжавтотранс» у зв`язку з чим йому визначено робоче місце у кабінеті № 310, що розташований на другому поверсі приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Покровська, буд. 30. Так, 25 вересня 2019 року, прибувши на місце роботи до службового кабінету № 310, виявив порушення обстановки, яка була залишена напередодні ввечері, а саме: розбито склопакет вікна, на підлозі лежали речі, які до того знаходились на підвіконні, відкриті ящики та дверцята шафи, відсутність техніки та незначних особистих речей, про що одразу повідомив керівництво та начальника служби безпеки, після чого останні викликали поліцію. При детальному огляді було виявлено відсутність робочої техніки: двох моніторів, двох системних блоків, принтера та багатофункціонального приладу. Після огляду місця події працівниками поліції було знайдено на прилеглій території один монітор, та протягом одного-двох тижнів, поліцейськими було знайдено багатофункціональний пристрій. Зауважив, що напередодні події ввечері, по закінченню робочого часу вікно та двері кабінету він зачинив та зауважив, що вікна не обладнані сигналізацією. Додатково пояснив, що разом з ним в кабінеті розміщується робоче місце комерційного директора ПрАТ «Запоріжавтотранс» ОСОБА_8 , у зв`язку з чим в їхньому кабінеті знаходилась робоча техніка з розрахунку на двох працівників. Крім того, зазначив, що обвинуваченого ОСОБА_4 раніше не бачив, проте при перегляді запису з камери відеоспостереження впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, яка залазить на вікно та предметом, схожим на відкрутку, намагається його відчинити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він обіймає посаду охоронця у ПрАТ «Запоріжавтотранс», що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Покровська, буд. 30. Так, в ніч з 24 на 25 вересня 2019 року, він виконував свої обов`язки з охорони приміщення та території ПрАТ «Запоріжавтотранс». З 07-00 до 17-00 години він знаходиться біля турнікету, що розташований на вході до офісу, де контролює осіб, які заходять до приміщення, разом з тим на його робочому місці розташований монітор, який транслює запис з двох відеокамер спостереження, на яких видно вхід до офісу ззовні, частину вулиці та парковку. Разом з тим, всього на території ПрАТ «Запоріжавтотранс» встановлено шість камер відеоспостереження: дві з яких направлені на вхід до офісу, парковку та частину вулиці; а інші дві на гараж та дві у двір, проте останні не підключені до трансляції на монітор, а ведуть автоматичний запис. Після 17-00 години, по закінченню робочого часу, він зачинив вхідні двері офісу та гараж, після чого переважно знаходився в диспетчерській, що розташована на другому поверсі приміщення. З метою перевірки безпеки охоронюваного ним об`єкту, проходився будівлею офісу та вулицею. Зауважив, що в приміщенні диспетчерської відсутній монітор, який транслює записи камер спостережень, а оскільки він розташований на іншому поверсі та з іншої сторони від кабінету, з якого було викрадено майно, він нічого підозрілого в ту ніч не бачив та не чув та при обході прибудинкової території, розбитих вікон не виявив. Також, додатково пояснив, що двір офісу огороджений з однієї сторони парканом спортивного комплексу «Ведмідь», який закривається їхніми працівниками, а з іншої парканом, який відноситься до будівлі ПрАТ «Запоріжавтотранс». 25 вересня 2019 року, о 07-00 годині, здавши зміну, він поїхав додому, після чого його терміново викликали на роботу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що восени 2019 року, приблизно о 19-й годині, він знаходився в сервісному центрі побутової техніки, що розташований по вул. Троїцькій в м. Запоріжжі, де працює його товариш. В цей час обвинувачений ОСОБА_4 приніс загорнутий в ковдру принтер фірми Hewlett-Packard (НР) білого кольору та запропонував його купити в нього через брак коштів, додавши, що принтер йому залишив друг, який поїхав в зону проведення АТО. Оглянувши притер, він погодився купити його у ОСОБА_4 за 800 гривень. Відремонтувавши принтер, через деякий час він опублікував оголошення в мережі Інтернет щодо його продажу, після чого до нього приїхали працівники поліції та, зрозумівши в чому справа, він добровільно віддав принтер на зберігання поліцейським. Пізніше він був учасником слідчої дії, яка полягала у впізнанні особи за фотографіями, де він впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка продала йому принтер НР білого кольору.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що восени 2019 році він наймав кіоск на радіоринку «Анголенко» в м. Запоріжжі, де здійснював ремонт комп`ютерної техніки. Так, знаходячись у вказаному кіоску, побачив обвинуваченого ОСОБА_4 , який тримав в руках монітор. Він звернувся до останнього із запитанням, чи не має він наміру продати монітор, на що ОСОБА_4 погодився. Оглянувши монітор сріблястого кольору, який мав діагональ 17 дюймів, фірму та модель він не пам`ятає, він запропонував купити його у ОСОБА_4 за 200 гривень. Додав, що пошкоджень, будь-яких наліпок або інших написів на моніторі, які б вказували на його приналежність, не було, а також не було й дротів для підключення, разом з тим монітор мав ознаки стандартного зносу. При цьому ОСОБА_4 не пояснював звідки в нього вказаний монітор, та зауважив, що останній був один.

Крім того, провина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні:

- протоколом огляду від 25.09.2019 року з фототаблицею до нього, який проводився в кабінеті № 310, будинку АДРЕСА_2 , відповідно до якого було виявлено навпроти входу металопластикове вікно зі слідами віджиму, в якому одна частина скла розбита, вікно відчинено. На підвіконні зазначеного вікна знаходиться розбите скло. Також було виявлено монітор «Samsung», що знаходився на шифері альтанки будинку за вікном (т. 1, а.п. 100-109);

- протоколом огляду речі від 06.11.2019 року, предметом якого є DVD-R диск, на якому записані відеофайли у форматі AVI, на якому міститься запис з камери зовнішнього відеоспостереження, яка розташована на будинку АДРЕСА_2 . На файлі «Островок» знаходиться запис за 25.09.2019 рік, на якому зображено як ОСОБА_4 залазить на вікно та стороннім предметом, схожим на відкрутку, намагається відчинити вікно (т. 1, а.п. 111-112);

- відеозаписом із зовнішньої камери відеоспостереження, встановленої на буд. АДРЕСА_2 , який був продемонстрований у судовому засіданні в порядку ст. 359 КПК України, на якому чітко зображено як обвинувачений ОСОБА_4 , одягнутий в кросівки, спортивні штани та спортивну куртку, з вдягнутими на руках рукавичками, тримаючи в роті ліхтар, переліз через перила балкону, став однією ногою на перила балкону, іншу ногу поставив на підвіконня вікна, в період часу з 00 години 09 хвилин до 00 години 16 хвилин, протягом семи хвилин за допомогою двох предметів, схожих на викрутки, вчиняв активні дії по відкриттю вікна (т. 1, а.п. 113);

- протоколом огляду речі від 06.11.2019 року, предметом якого є принтер HP Laser Jet М 1120 MFP в корпусі сірого кольору, на час огляду справний, без шнурів. Згідно з яким, представник потерпілої сторони дала пояснення, що вищевказаний принтер належить ПрАТ «Запоріжавтотранс» і знаходиться у них на балансі (т. 1, а.п. 114-116);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2019 року, з якого слідує, що свідок ОСОБА_10 впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу яка продала йому принтер (т. 1, а.п. 123-125);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2019 року, з якого слідує, що свідок ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу яка продала йому монітор (т. 1, а.п. 126-128).

Оцінивши в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду.

Так, з пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 слідує, що вся техніка, яка була викрадена, перебувала в робочому стані та знаходилась в кабінеті № 310 будинку № 30 по вулиці Покровській в м. Запоріжжі, приміщення якого охоронялось та було обладнане камерами зовнішнього відеоспостереження.

Протоколом огляду місця події встановлено, що проникнення до кабінету № 310 офісного приміщення ПрАТ «Запоріжавтотранс» було здійснено через пошкоджене вікно, у кабінеті порушений звичайний порядок, відсутня офісна техніка.

Відеозаписом із зовнішньої камери відеоспостереження, встановленої на буд. АДРЕСА_2 , підтверджується той факт, що саме обвинувачений ОСОБА_4 , з вдягнутими на руках рукавичками, тримаючи в роті ліхтар, в період часу з 00 години 09 хвилин до 00 години 16 хвилин за допомогою двох предметів, схожих на викрутки, вчиняє активні дії по відкриттю вінка.

Із пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слідує, що принтер фірми Hewlett-Packard (НР) білого кольору та монітор сріблястого кольору, діагональ 17 дюймів, які належить ПрАТ «Запоріжавтотранс», були придбані ними у обвинуваченого ОСОБА_4 за грошові кошти в сумі 800 гривень та 200 гривень відповідно.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що аналогічної версії невизнання своєї провини у вчиненні корисливого кримінального правопорушення із проникненням у приміщення, обвинувачений ОСОБА_4 додержувався і при розгляді іншого кримінального провадження, яка не знайшла свого підтвердження при постановленні вироку. Так, вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Зі змісту вказаного вироку слідує, що обвинувачений ОСОБА_4 не визнавав себе винним та розповів свою версію подій, зазначивши, що техніку, яка була викрадена з офісного приміщення Укрзалізниці він знайшов на смітнику, проникнення до приміщення офісу не вчиняв (т. 2, а.п. 21-25).

З огляду на викладене, така версія обвинуваченого ОСОБА_4 розцінюється судом як незмінна позиція невизнання своєї провини та вказує на його намагання ухилитися від відповідальності.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, вчинив тяжкий злочин в період невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2018 року, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має законного та стабільного джерела доходу, не одружений, дітей на утриманні не має, має певний вид захворювання, у зв`язку з чим перебуває на дільниці СІЗО СТЛ при ДУ «Софіївська виправна колонія № 55».

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, як стійко орієнтовану на антисуспільний спосіб життя та схильність до скоєння кримінальних правопорушень, які носять корисливий характер, відношення самого обвинуваченого до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, враховуючи особу обвинуваченого, його спосіб життя, систематичність вчинення ним кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і за цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікується його діяння у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, враховуючи той факт, що вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 в період невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2018 року, суд призначає остаточне покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України.

Цивільний позов, заявлений представником ПрАТ «Запоріжавтотранс» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальних збитків на суму 9865 гривень 50 копійок, завданих в результаті його злочинних дій, підлягають задоволенню в повному обсязі у зв`язку з тим, що завдана шкода на вказану суму обвинуваченим повністю визнана та підтверджена доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2018 року і призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме, з 14 листопада 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на корись ПрАТ «Запоріжавтотранс» (код ) матеріальну шкоду в розмірі 9865 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень 50 копійок.

Речові докази:

- монітор «Samsung» який переданий на відповідальне зберігання представнику ПрАТ «Запоріжавтотранс» - залишити у законного власника за належністю (т. 1, а.п. 118-119);

- диск з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження, яка розташована на будинку АДРЕСА_2 , який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження (т. 1, а.п. 113, 119);

- зліпок сліду знаряддя зламу з рами відчиненого вікна каб. 310, який упаковано до коробки; змив та контроль до нього з сітьового електричного продовжувача на підлозі біля столу № 2, упакованого до паперового конверту; пильовий слід взуття зі спинки крісла біля столу № 2, упакованого до паперового конверту; 6 слідів структури матеріалу на 6 «ЛТ», упакованих до спец пакету 4233076, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області - підлягають знищенню (т. 1, а.п. 117, 120);

- принтер HP Laser Jet М 1120 MFP, який переданий на відповідальне зберігання представнику ПрАТ «Запоріжавтотранс» - залишити у законного власника за належністю (т. 1, а.п. 118, 121).

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1