Справа № 182/4899/20
Провадження № 1-кс/0182/1087/2020
У Х В А Л А
Іменем України

06.10.2020 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 28.07.2020 року до ЄРДР за №0001875, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, не працюючого, одруженого який не є особою з інвалідністю, з неповною середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ,-
за участі:

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
08.09.2020 р. до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .разом із зазначеним клопотанням слідчому судді подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Ухвалою слідчого судді від 08.09.2020 року клопотання задоволено та надано дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05.10.2020 року о. 12.30 год. ОСОБА_5 затримано,відновлено досудове розщслідування.

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано тим, що в провадженні СВ Нікопольського ВП знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2020 року за N 0001875 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.07.2020 року приблизно о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись в компанії своїх знайомих, зокрема ОСОБА_8 , поблизу під`їзду №3 будинку АДРЕСА_3 , побачив ОСОБА_9 , який сидів на лавочці біля вказаного під`їзду. У цей момент у ОСОБА_8 виникла сварка з ОСОБА_9 , яка переросла в бійку на клумбі біля під`їзду. ОСОБА_5 в цей же час, перебуваючи в тому самому місці, побачив на ОСОБА_9 чорну сумку „MD Cоllection, одягнену через праве плече, вирішив скористатись тим, що потерпілий відволікся на ОСОБА_8 , та відкрито викрасти будь-яке належне майно, яке може перебувати в сумці потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , приблизно в цей же час та перебуваючи у тому самому місці, підійшов до ОСОБА_9 та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, шляхом ривку з правого плеча потерпілого викрав шкіряну чоловічу сумку через плече чорного кольору з написом „MD Cоllection, ринкова вартість якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №279 від 11.08.2020 року станом на 28.07.2020 року становить 1078 грн. 84 коп., що належить ОСОБА_9 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
З місця злочину ОСОБА_5 втік, отримавши змогу викраденим майном розпорядитись на власний розсуд.
Слідчим СВ Нікопольського ВП ГУНП 28.08.2020 року вручено письмове повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Слідчий вказує, що ОСОБА_5 покинув своє місце проживання на виклики слідчого не з`являється, місцезнаходження його невідоме і встановити не виявилось можливим. Оскільки ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування, 04.09.2020 року досудове розслідування по даному кримінальному провадженні було зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України у зв`язку з переховуванням підозрюваного від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а підозрюваного 04.09.2020 року оголошено у розшук.
В клопотанні слідчий посилається на те, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Підставою для винесення клопотання стало те, що підозрюваний ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, не працює, переховувався від органів досудового розслідування, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та продовжив свою злочину діяльність, а тому є підстави вважати, що він, знаходячись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та також вчинити новий злочин.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.

Захисник заперечував проти задоволення заявленого клопотання, просив обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені, підозрюваний не переховувався від слідства, оскільки його просто не викликали до слідчого та суду, він має дружину, хоча і неофіційно, але працює. Також підозрюваний має невиліковну хворобу.

Підозрюваний підтримав захисника, пояснивши, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає. Просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки він одружений, працює за наймом, від слідства не переховувався, оскільки його жодного разу не викликали, слідчому відомо, де він проживає та номери мобільних телефонів його дружини та особистий. Заявив , що хворіє, потребує лікування, яке можливо забезпечити лише перебуваючи на домашньому арешті. Наміру переховуватися у нього ніколи не було.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

За змістом статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Частиною 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Суд у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вищевказаних обставин.

Обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає обов`язковою умовою правомірності і законності попереднього ув`язнення. Проте, поняття "обґрунтована підозра" відповідно до мети підпункту "с" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) у практиці ЄСПЛ має певні особливості. Це поняття не є тотожним поняттю "обґрунтоване обвинувачення" й на стадії арешту чи затримання особи не вимагається, щоб було достатньо доказів саме для висновку про винуватість особи у вчиненні того чи іншого правопорушення. Обґрунтована підозра для попереднього ув`язнення у практиці ЄСПЛ - це існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа могла вчинити злочин. Однак тлумачення поняття "обґрунтована підозра" і висновок про те, що саме може розглядатися як така підозра, залежить від усіх обставин кримінального правопорушення (рішення ЄСПЛ від 30.08.90 р. у справі "Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства").
Тобто, розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1 (с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, § 45).
Метою тримання особи під вартою якраз і є забезпечення доправлення її до компетентного органу для виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, зокрема допиту. Мета ж допиту - сприяти подальшому кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження або зняття конкретних підозр, що обґрунтовують арешт (рішення ЄСПЛ від 29.11.88 р. у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства", від 16.10.2001 р. "О`Хара проти Сполученого Королівства").
Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, які переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 може бути причетною до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що підтверджується наданими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження в їх сукупності. Свою вину ОСОБА_5 також визнає у ході розгляду клопотання.
У клопотанні слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.
У справі "Смирнов проти Росії" (п. 60) ЄСПЛ зазначив, що "ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування".
Суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що не виключена можливість того, що підозрюваний, знаходячись на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Однак, суд вважає, що слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Так, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 одружений, має постійне місце проживання , перешкод у розслідуванні кримінального правопорушення, у якому його обґрунтовано підозрюють, не чинить, на виклики слідчих органів з`являється. Попередні злочини, які вчинені ОСОБА_5 , не пов`язані із завданням шкоди здоров`ю та життю, що проголошено найвищою цінністю в державі. Згідно з поясненнями, наданими суду, ОСОБА_5 працює на підробітках, оскільки за наявності судимостей його на роботу не беруть. ОСОБА_5 хворіє на невиліковну хворобу та потребує постійного лікування.
З урахуванням викладеного, суд вважає достатнім та таким, що буде відповідати встановленим обставинам справи, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому у період часу з 19-00 год. до 06-00 год. наступної доби залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу органу досудового розслідування, прокурора, суду.
Такий запобіжний захід, на думку суду, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та, в той же час, дасть йому можливість стати на шлях виправлення і забезпечить отримання ним належного курсу лікування.
Також, відповідно до п. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання, а саме (ч. 5 ст. 194 КПК):

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

З урахуванням викладеного, встановлених обставин справи та висновків суду, суд вважає необхідним покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду; не відлучатися із смт. Червоногригорівка, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль до пошуку офіційної роботи.
Керуючись статтями 132, 176-179,181, 182, 183, 194, 197, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 28.07.2020 року до ЄРДР за №0001875, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому в період часу з 19-00 год. до 06-00 год. наступної доби залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу органу досудового розслідування, прокурора, суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду;
- не відлучатися із смт. Червоногригорівка, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- докласти зусиль до пошуку офіційної роботи .

Негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській обл.
Строк дії ухвали - не більше ніж два місяці, а також не більше строку досудового розслідування, тобто до 28.11.2020 і у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора. Після закінчення строку ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює слідчий, а коли справа перебуває в провадженні суду - прокурор.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1