Справа № 199/1819/20
ВИРОК
іменем України

13.10.2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого:судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0000286 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на своєму утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 15.11.2013 Михайлівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився умовно-достроково 10.08.2019 року з не відбутим строком 1 рік 7 місяців та 5 днів,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Кіровське Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою базовою освітою, не одруженого, маючого на своєму утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

кожного з них, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , судимий за скоєння умисного злочину проти власності - розбій, повторно вчинив умисний злочин проти власності за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 .

Так, 18.02.2020 приблизно о 20:26 годині ОСОБА_8 , разом із знайомим ОСОБА_9 , перебували в районі будинку АДРЕСА_4 , де побачили незнайомого їм ОСОБА_7 , який йшов по вулиці попереду них. В цей час, визначивши цінні речі, які ОСОБА_7 міг мати при собі об`єктом свого злочинного посягання у ОСОБА_8 виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, реалізуючи який він запропонував ОСОБА_9 вчинити вказаний злочин, на що останній, з корисливого мотиву, дав свою добровільну згоду.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, цього ж дня, тобто 18.02.2020, приблизно о 20:29 годині, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 наздогнав потерпілого ОСОБА_7 в районі будинку №8 по провулку Променистий в м.Дніпро та перебуваючи за спиною останнього, діючи умисно, з корисливого мотиву, розуміючи, що його дії є очевидними для оточуючих, завдав кулаком своєї правої руки один удар в область потилиці потерпілого. В цей час, ОСОБА_9 , перебуваючи у безпосередній близькості від ОСОБА_7 , стоячи обличчям до останнього, діючи відкрито, завдав кулаком своєї правої руки один удар в область щелепи потерпілого зліва, чим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спричинили останньому фізичний біль та застосували насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Від отриманого удару, ОСОБА_7 не втримав рівновагу та з висоти власного зросту впав коліньми на землю.

Не зупиняючись на досягнутому ОСОБА_8 , діючи разом з ОСОБА_9 , в той час коли ОСОБА_7 продовжував стояти на колінах, знаходячись обличчям до потерпілого нанесли останньому не менше шести ударів ногами взутими у черевики в область голови, чим знову спричинили потерпілому фізичний біль та застосували насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Далі, ОСОБА_9 , доводячи спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел, спрямований на грабіж, до кінця, скориставшись тим, що волю потерпілого ОСОБА_7 до опору подолано, відкрито викрав у потерпілого його майно, що є чужим майном для обвинувачених, а саме, викрав з зовнішньої лівої кишені куртки останнього мобільний телефон марки «Huawei Y7» чорного кольору, вартість якого 3399 гривень 15 копійок, на якому знаходився чохол синього кольору (матеріальної цінності для потерпілого не становить), після чого вони зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою провину не визнав та суду показав, що у вечірній час, близько 20-30 години, він разом із ОСОБА_9 , йдучи з магазину по пров. Променистому зустріли раніше не відомого їм ОСОБА_11 , якому ОСОБА_9 неочікувано для нього наніс один або два удари, потім штовхнув його, куди саме вказати не зміг. ОСОБА_11 впав на коліна, а ОСОБА_9 витяг з його кишені мобільний телефон. Після вказаної події він пішов до себе до дому, де вже згодом його дружина повідомила, що ОСОБА_9 був затриманий працівниками поліції, після чого він перевдягнувся у іншій одяг та пішов до нього.

На уточнюючі питання ОСОБА_8 розповів, що того вечора він разом із ОСОБА_12 вживали спиртні напої, до магазину пішли щоб придбати цигарок та спиртне. Він був одягнений у червону куртку, зелені джинси та чоботи, а ОСОБА_9 був одягнений у синю куртку. саме ОСОБА_9 скоїв злочин та наносив удари ОСОБА_11 , а попередньої змови між ним та ОСОБА_9 не було. Він також говорив ОСОБА_9 , щоб той повернув мобільний телефон, на що останній пішов шукати ОСОБА_11 , однак був затриманий працівниками поліції. Визнає, що він теж наносив удари ногами взутими у зимні чоботи - ОСОБА_11 по рукам та ногам.

У своєму останньому слові зазначив, що злочин не скоював, тільки «брав участь у бійкі».

Обвинувачений ОСОБА_9 свою провину визнав у повному обсязі, суду показав, що близько дев`ятої години вечора, перебуваючи на підпитку та маючі умисел викрадення мобільного телефону, підійшовши з заду, збив з ніг раніше не відомого йому ОСОБА_11 та витягнув з його кишені мобільний телефон. ОСОБА_8 йому відомий, оскільки являється співмешканцем його двоюрідної сестри. Також, ОСОБА_9 суду показав, що йдучи до магазину за цигарками та алкогольними напоями, після домовленості з ОСОБА_8 , який запропонував йому у когось «віджати телефон щоби так підзаробити», вони вирішили разом відібрати мобільний телефон у ОСОБА_11 , оскільки хотіли заробити на цьому. З-за цієї домовленості між собою, він та ОСОБА_8 разом побили ОСОБА_7 . Саме він витягнув з кишені потерпілого телефон, який в подальшому з його кишені куртки працівниками поліції було вилучено цей мобільний телефон. Він особисто компенсував всі збитки потерпілому, у скоєному кається.

Відповідно до ч.1 ст.337, п.1,2,3,4 ч.1 ст.368 КПК України суд вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та кожен з них винен у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 раніше не знав. У вечорі, йдучи з магазину, він зустрів двох раніше не знайомих йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , пройшовши повз яких одразу відчув удар ззаду по голові, після чого впав на коліна. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом почали бити його ногами, забрали його мобільний телефон, після чого зникли у невідомому напрямку. Вказана подія відбулась на пров. Променистому, у пізній період часу. Першим його вдарив ОСОБА_9 , потім він та ОСОБА_8 разом, одночасно, почали його бити у двох. ОСОБА_9 був одягнений у спортивні штани та чорну куртку, а ОСОБА_8 у червону куртку з капюшоном. Ним були викликані працівники поліції, які одразу затримали ОСОБА_9 , а вже згодом був затриманий ОСОБА_8 , оскільки той прийшов на місце злочину. Мобільний телефон було виявлено у кишені ОСОБА_9 . Шкода йому відшкодована особисто обвинуваченим ОСОБА_9 , який також перед ним вибачився, претензій до обвинувачених він не має, мобільний телефон було повернуто.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_7 йому відомий оскільки працював у нього різноробочим. У лютому місяці ОСОБА_7 зателефонував та повідомив, що його побили та відібрали мобільний телефон, і що він викликав поліцію. Після вказаної розмови він поїхав до ОСОБА_7 , по приїзду побачив працівників поліції, які у ОСОБА_9 вилучили мобільний телефон з кишені куртки. На місці пригоди спочатку був лише ОСОБА_9 , а лише згодом туди підійшов ОСОБА_8 якого одразу впізнав ОСОБА_7 , і ОСОБА_8 було затримано працівниками поліції. Йому особисто ОСОБА_7 розповів, що на нього напали ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , які обидва били його та відібрали телефон.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що йому відомо, що у пров. Променистий відбувся грабіж за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які відібрали мобільний телефон у ОСОБА_7 . Він спостерігав як ОСОБА_9 добровільно віддавав мобільний телефон, і що на той час перебував в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 казав, що він був не один під час скоєння злочину. ОСОБА_11 йому розповідав, що він йшов з магазину, і що на нього напало двоє чоловіків, які у двох його побили, потім забрали у нього мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показав, що у вечорі, перебуваючи на території свого домоволодіння, бачив як ОСОБА_9 був затриманий працівниками поліції, і згодом був затриманий ОСОБА_8 . Йому стало відомо особисто зі слів потерпілого ОСОБА_7 , що той йшов з магазину, коли його побили двоє чоловіків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які відібрали у нього мобільний телефон. Бачив, як ОСОБА_11 поліцейським вказував на ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , та наполягав, що саме ці особи його побили та відібрали мобільний телефон, який був вилучений у ОСОБА_9 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 18.02.2020 року та фото-таблицею до нього, місцем скоєння кримінального правопорушення є ділянка місцевості, розташованої біля будинку №8а по пров. Променистому в м.Дніпро, де ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 скоїли грабіж ОСОБА_7 . Під час огляду на вказаній ділянці наявне часткове асфальтоване та ґрунтове покриття. Як пояснив потерпілий ОСОБА_7 , 18.02.2020 року близько 20-30 години він проходив біля будинку №8а по про.Променистому в м.Дніпро, де до нього підійшли двоє невідомих чоловіків, які застосували фізичну силу та відкрито заволоділи його мобільним телефоном «Huawei Y7» чорного кольору.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 18.02.2020, місцем скоєння кримінального правопорушення є ділянка місцевості, розташованої біля будинку №8а по пров. Променистому в м.Дніпро, де ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 скоїли грабіж ОСОБА_7 . На час огляду на вказаній ділянці перебуває ОСОБА_9 , який одягнутий у чорну кепку, чорну куртку, светр у біло-сіру полоску, чорні штани, чорні кросівки. В ході огляду ОСОБА_9 добровільно видав з внутрішнього лівого карману одягнутої на ньому куртки мобільний телефон «Huawei Y7» з чохлом чорного кольору. Як пояснив останній вказаним мобільним телефоном він відкрито заволодів разом зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_16 у раніше не знайомого чоловіка 18.02.2020 року близько 20-30 години біля будинку №8а по пров.Променистого у м.Дніпро.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.02.2020 за участю потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що він впізнав ОСОБА_8 як того, який 18.02.2020 приблизно о 20-30 години відкрито заволодів його майном. Впізнав за загальними рисами обличчя, зростом, структурою тіла.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.02.2020 за участю потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що він впізнав ОСОБА_17 як того, який 18.02.2020 приблизно о 20-30 години відкрито заволодів його майном. Впізнав за загальними рисами обличчя, зростом, структурою тіла.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19.02.2020 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що на місці вчинення кримінального правопорушення показав, що 18.02.2020 року у вечорі до нього підійшли двоє невідомих чоловіків та нанесли йому тілесні ушкодження. Далі ОСОБА_7 від удару ззаду в область голови він упав на коліна, в свою чергу двоє чоловіків продовжили наносити удари в тім`яну область голови. Далі один з чоловіків, який був одягнутий в червону куртку витягнув з лівого зовнішнього карману куртки мобільний телефон «Huawei Y7». Після чого ОСОБА_7 підвівся з землі та побіг у напрямку пров.Лучистого, а двоє невідомих чоловіків пішли у напрямку автобусної зупинки.

З висновку судово-медичного експерта №555 від 19.02.2020 року вбачається, що у ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень, або слідів їх загоєння не виявлено.

Згідно з висновку судово-товарознавчої експертизи №655/20 від 20.02.2020 року вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Huawei Y7», на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 18.02.2020 року становила 3399,15 грн., за умови, що станом на вказану дату об`єкт мав якісні споживчі характеристики.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.03.2020 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_6 вбачається, ОСОБА_9 на місці вчинення кримінального правопорушення вказав на механізм вчинення ним кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_9 пояснив, що він 18.02.2020 року приблизно о 20-27 годині разом з ОСОБА_8 прямували по пров. Променистому у м.Дніпро та вказав своєю правою рукою у напрямку де саме вони йшли. Після чого ОСОБА_9 пояснив, що його товариш ОСОБА_8 зупинився, а він пішов далі та вказав на вугол вулиці, де розташований будинок АДРЕСА_5 зазначивши, що побачив потерпілого ОСОБА_7 , який йшов йому на зустріч. В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна та в цей момент ОСОБА_9 вказав на статисті як він підбіг до потерпілого та з розгону збив його з ніг, а саме всім тілом налетів на потерпілого. Після чого ОСОБА_9 за допомогою статиста вказав як потерпілому, який знаходився у положенні лежачи наніс один удар своєю правою ногою в область ребер з правої сторони. Далі, ОСОБА_9 знаходячись з правої сторони потерпілого ОСОБА_7 вказав на статисті, як наніс два удари своєю лівою рукою стиснутою у кулак в область правої сторони ребер потерпілого. Після чого ОСОБА_9 пояснив, що потерпілий ОСОБА_7 попрохав його не бити і віддав йому мобільний телефон. Далі ОСОБА_9 пояснив, що його товариш ОСОБА_8 побачивши дану ситуацію пройшов повз нього та попрямував у напрямку місця свого мешкання, а він залишився стояти біля потерпілого ОСОБА_7 та вказав де саме, також зазначив, що через кілька хвилин був затриманий співробітниками поліції на тому ж місці біля будинку №8 по пров.Променистому у м.Дніпро.

Оцінюючи докази, суд вважає, що дії обвинувачених повинні бути кваліфіковані:

- ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно за попередньої змовою групою осіб;

- ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньої змовою групою осіб.

Посилання сторони захисту на те, що фактично вчинене ОСОБА_8 діяння не утворює складу кримінального правопорушення, відсутні докази щодо винуватості обвинуваченого в інкримінованому йому діянні, судом відхиляються, оскільки таке посилання є безпідставним, спростовується належними і допустимими доказами.
Суд критично ставиться до показів обвинуваченого, даними в судовому засіданні, що не він, а саме ОСОБА_9 скоїв злочин, оскільки його покази не зайшли свого підтвердження в ході судового слідства, повністю спростовуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч, а саме, показаннями безпосередньо під час судового розгляду потерпілого та свідків, та у суду відсутні підстави або причини вважати ці показання такими, що свідчать про їх зацікавленість або такі, що є неправдивими.

Суд враховує, що обвинувачені одночасно між собою застосували насильство відносно ОСОБА_7 , якого били разом, тобто, ОСОБА_8 або ОСОБА_9 не намагалися один до одного прийняти міри щодо припинення злочинних дій, що явно свідчить про узгодженість їх дій, та спрямованість на єдиний злочинний умисел, попередню змову групи осіб на скоєння злочину.

Крім того, суд не бере до уваги показання ОСОБА_8 , оскільки таку позицію обвинуваченого розцінює як усталену модель захисту, форму реалізації права на захист і бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєний умисний тяжкий злочин і покарання яке повинно бути йому призначено з урахуванням ст. 71 КК України, тобто, за сукупністю вироків, оскількиОСОБА_8 не відбув покарання у вигляді позбавлення волі за попереднім вироком.

Всі докази у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожного з них, отримані у передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом України порядку, є належні та допустимі.

Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожному них, суд керується вимогами ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 9 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у скоєнні умисного тяжкого корисливого злочину проти власності - ч.2 ст.186 КК України, де об`єктом злочинного посягання є право власності, тобто, врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Суспільна сутність злочинів проти власності полягає в тому, що вони руйнують, пошкоджують або навіть і зовсім знищують економічні відносини власності, позбавляють власника можливості володіти, користуватися і розпоряджатися майном. При цьому злочинець ставить себе на місце власника.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скоїли умисний тяжкий корисливий злочин, який представляє підвищену суспільну небезпеку, на час затримання кожен з них ніде не працював, постійного доходу не мають, при чому ОСОБА_8 не відбув покарання у вигляді позбавленні волі за попереднім вироком.

При призначенні покарання, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Суд, при призначенні покарання враховує данні, які характеризують особу ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, задовільно характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, свою провину не визнав, не розкаявся, скоїв умисний тяжкий корисливий злочин.

При цьому суд зауважує, що ОСОБА_8 був звільнений умовно-достроково з місця позбавлення волі 10.08.2019, та вже через незначний час 18.02.2020 знову скоїв умисний тяжкий злочин проти власності.

Встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 злочину, наведені обставини про його особу, дають підстави для висновку про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого та усталеність його протиправної поведінки, а також про те, що він зневажливо ставиться до суспільства та встановлених у ньому правил, і є особою зухвалою та схильною до вирішення своїх життєвих проблем, в тому числі матеріального характеру, шляхом вчинення умисних корисливих злочинів проти власності.

В межах пред`явленого обвинувачення обставини, які обтяжують або пом`якшують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням характеру злочину, який було скоєно обвинуваченим, корисливий мотив злочину, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 повинно бути призначено покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України та з урахуванням положень ст.71 КК України, за сукупністю вироків, тільки у вигляді позбавлення волі, а, також, про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням вимоги ст.ст.75, 76 КК України, відсутність підстав для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, із застосуванням ст.69 КК України.

При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека вчиненого обвинуваченим злочину, встановлені судом негативні відомості про його особу, дають підстави вважати можливим ухилення від суду, переховування, скоєння інших злочинів.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з 19.02.2020 року.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 суд, відповідно до ст.66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого який: раніше не судимий; свою провину визнав повністю; відсутність з боку потерпілого цивільного позову, якому було повернуто викрадене майно та який просив суворо не карати обвинувачених, а особисто ОСОБА_9 відшкодував потерпілому іншу шкоду, вибачився перед потерпілим; обвинувачений не перешкоджав суду, своїми діями оказав допомогу органу досудового розслідування та суду у виясненні обставин скоєння кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для повного його розкриття, повідомивши про обставини, час та місце скоєння кримінального правопорушення; щиро каявся та дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки, що характеризує його суб`єктивне ставлення як винної особи до вчиненого злочину, та означає, що обвинувачений визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дав правдиві свідчення, висловив жаль з приводу вчиненого, негативно оцінював злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Також, суд, при призначенні покарання враховує данні, які характеризують особу ОСОБА_9 , який має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на своєму утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В межах пред`явленого обвинувачення обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, запропоноване прокурором, та на підставі ст.75, п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді домашнього арешту, слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека вчиненого обвинуваченим злочину, дають підстави вважати можливим ухилення від суду, переховування, скоєння інших злочинів.

При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають солідарно стягненню з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь експерта ОСОБА_18 документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 300,00 гривень.

Речовими доказами розпорядитися у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового призначення покарань, до призначеного покарання за даним вироком частково, у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, приєднати покарання, призначене засудженому за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.11.2013 року, та остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 обчислювати з 19.02.2020 року.

ОСОБА_9 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України встановити ОСОБА_9 іспитовий строк 3 (три) роки, та обвинуваченого звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 06.10.2020 року залишити ОСОБА_9 запобіжний захід домашній арешт.

Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь експерта ОСОБА_18 документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 300,00 гривень.

У відповідності з п.1 ч.6 ст.100 КПК України мобільний телефон марки «Huawei Y7» чорного кольору, повернути власнику - потерпілому ОСОБА_7 .

Обвинувачені, прокурор, захисники та потерпілий мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, захисникам, а потерпілому копію вироку - надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення. Інші учасники судового провадження мають право копію вироку отримати в суді.

Головуючий: суддя ОСОБА_1