Провадження № 11-кп/4820/202/20
Справа № 678/1495/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2017 року за № 0000138 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року, -
в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого інженером-механіком Меджибізької селищної ради Летичівського району, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, є інвалідом ІІІ групи, раніше не судимого

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном три роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільні позови задоволено частково.

Стягнуто моральну шкоду на користь ОСОБА_12 із ОСОБА_8 в сумі 293600 грн. 00 коп. та з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»» в сумі 6400 грн. 00 коп.

Стягнуто моральну шкоду на користь ОСОБА_13 , законним представником якої є ОСОБА_12 , із ОСОБА_8 в сумі 393600 грн. 00 коп. та з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»» в сумі 6400 грн. 00 коп.

Стягнуто моральну шкоду на користь ОСОБА_14 із ОСОБА_8 в сумі 253600 грн. 00 коп. та з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»» в сумі 6400 грн. 00 коп.

Стягнуто моральну шкоду на користь ОСОБА_15 із ОСОБА_8 в сумі 293600 грн. 00 коп. та з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»» в сумі 6400 грн. 00 коп.

Стягнуто моральну шкоду на користь ОСОБА_16 , законним представником якої є ОСОБА_14 , із ОСОБА_8 в сумі 393600 грн. 00 коп. та з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»» в сумі 6400 грн. 00 коп.

Стягнуто моральну шкоду на користь ОСОБА_17 , законним представником якої є ОСОБА_14 , із ОСОБА_8 в сумі 393600 грн. 00 коп. та з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»» в сумі 6400 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 судові витрати в дохід держави за проведення інженерно-технічних експертиз: № 264А від 04.08.2017 року в сумі 296 грн. 61 коп. та № 244А від 14.08.2017 року в сумі 1581 грн. 92 коп., на загальну суму 1878 грн. 53 коп.

Питання про речові докази вирішено на підставі ст. 100 КПК України.

Міра запобіжного запобіжного заходу ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обиралась.

За вироком суду, 11.06.2017 року близько 19 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом Audi A6 ZNH, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Т-23-18 Остропіль-Вовковинці, зі сторони с. Варенка Летичівського району Хмельницької області в напрямку смт. Летичів, на 69 км+70 м, в порушення вимог п.п. 2.3., 2.9 А, 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України, перевозив пасажирів з непристебнутими ременями безпеки, а саме ОСОБА_11 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні та ОСОБА_18 , яка сиділа на задньому пасажирському сидінні і проявив неуважність та не врахував дорожню обстановку та її зміни, при проїзді плавного повороту автодороги праворуч, не вибрав безпечної швидкості руху, не переконався, що вказаний маневр буде безпечним, не впорався з керуванням автомобіля і виїхав на смугу зустрічного руху та допустив занос автомобіля і втрату контролю над його керуванням, в результаті чого автомобіль здійснив виїзд на ліве узбіччя з подальшим з`їздом за межі проїжджої частини дороги, де лівою боковою частиною контактував з деревом та зупинився в перекинутому на дах положенні.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля Audi A6 ZNH, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримали тілесні ушкодження:

- ОСОБА_18 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 70 від 26.09.2017 року, тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки; тяжкі тілесні ушкодження, як такі що небезпечні для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

- ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи № 766 від 01.08.2017 року, легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, та мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів; тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 грудня 2018 року виправлено описку, допущену у вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України, в абзаці 44 мотивувальної частини та абзаці другому резолютивної частини з «від відбування покарання» на «відбування основного покарання».

Непогоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Летичівського районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалу Летичівського районного суду від 03.12.2018 року про виправлення описки в вироку Летичівського районного суду від 28.11.2018 року скасувати.

Не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Суд першої інстанції, застосувавши ст. 75 КК України та звільнивши обвинуваченого від відбування основного і додаткового покарання, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та застосував закон, який не підлягав застосуванню.

Згідно ухвали Летичівського районного суду від 03.12.2018 року судом фактично внесено зміни до резолютивної частини вироку в частині звільнення ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням у виді іспитового строку тривалістю три роки, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 379 КПК України.

При призначенні покарання, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 65 КК України, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпечность такого. Також, судом не враховано, що ОСОБА_8 вину у скоєному визнав частково, не відшкодував завданої шкоди ОСОБА_12 та частково відшкодував шкоду потерпілій ОСОБА_14 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просив вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 28.11.2018 року змінити.

Висновок експерта № 1166 від 14.06.2017 року визнати недопустимим доказом та виключити посилання на нього в мотивувальній частині вироку, як на доказ вини обвинуваченого.

Також просив виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» звільнити його від відбування основного і додаткового покарання.

Вказує, що алкоголь не вживав, а висновок суду про зворотнє є необґрунтованим.

Зазначає, що в протоколі відібрання зразків для експертизи та в висновку експерта відрізняється опис флакону, у який відбирався зразок крові, а саме: наявність опечатування, ємкість, дата відбору зразка крові та ініціали особи, в якої був відібраний зразок крові.

Вказує, що була порушена процедура відібрання біологічних зразків, оскільки постанова прокурора перед проведенням такої процедури надана не була, відбір зразків проводився неуповноваженою особою, без участі понятих.

Що стосується фактичних обставин справи, винуватості у вчиненій дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_8 не оспорював.

Вироком Хмельницького апеляційного суду від 18 липня 2019 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу прокурора задоволено. Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким останньому призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. В решті вирок залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 грудня 2019 року вирок Хмельницького апеляційного суду від 18 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасовано, призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

У зазначеній Постанові Верховний Суд, перевіряючи доводи касаційної скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прийшов до висновку, що доводи сторони захисту про порушення процедури отримання біологічних зразків для проведення судово-медичного дослідження крові ОСОБА_8 є непереконливими.

Аналогічний висновок Верховний Суд зробив у постанові від 10 грудня 2019 року у провадженні № 51-9380км18 (справа № 601/1929/13-к).

У зв`язку з вищевикладеним, доводи апеляційної скарги про порушення процедури отримання біологічних зразків для проведення судово-медичного дослідження крові ОСОБА_8 повторній перевірці не підлягають.

Разом з тим, під час розгляду справи апеляційним судом адвокатом ОСОБА_9 була подана заява про зміну («уточнення») вимог апеляційної скарги, в якій він просив вирок суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях обвинуваченого складу злочину.

Зокрема, окрім посилань на ті доводи, які викладені вище, на думку захисника, причинами ДТП за участю обвинуваченого, які знаходяться у причинному зв`язку з наслідками, які настали, є наявність дерева в місці, де його не повинно бути згідно ДСТУ 3587-97, та відсутність дорожніх знаків там, де передбачено ДСТУ 4100-2014, а не перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_8 не зміг впоратись з керуванням з вини дорожніх служб, які належним чином не попередили про зміну дорожньої обстановки.

Окрім того, рішення є незаконним, оскільки суд двічі врахував одну і ту ж обставину (алкогольне сп`яніння) і як частину об`єктивної сторони злочину і як обтяжуючу обставину.

Що стосується таких змінених вимог апеляційної скарги, поданих захисником ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_9 , то колегія суддів констатує, що такі подані з процесуальними порушеннями.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 403 КПК України до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У даному кримінальному провадженні особою, яка подала апеляційну скаргу є обвинувачений ОСОБА_8 . Останній у своїй апеляційній скарзі просив вирок змінити та виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, саме обвинувачений мав право змінити чи доповнити такі вимоги до початку апеляційного розгляду.

Натомість, 26 травня 2020 року після початку апеляційного рогляду, зокрема після доповіді матеріалів справи, заслуховування думок учасників провадження з приводу апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора, вирішення клопотань, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , який не є особою, що подала апеляційну скаргу, за своїм особисим підписом звернувся із зміненими вимогами апеляційної скарги ОСОБА_8 , в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях обвинуваченого складу злочину.

Зважаючи на такі процесуальні порушення, колегія суддів немає підстав для розгляду змінених вимог апеляційної скарги, поданих адвокатом ОСОБА_9 .

Разом з тим, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 фактично у судовому засіданні апеляційного суду усно підтримав такі зміни до своєї апеляційної скарги, що не погіршує його становище, тобто підтвердив, що такі не суперечать його волі, колегія суддів вважає за можливе перевірити доводи апеляційної скарги останнього саме з урахуванням таких змінених вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, його захисників та прокурора на підтримку поданих апеляційних скарг, кожен своїх зокрема, потерпілу, яка підримала апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечила проти апеляційної скарги прокурора, провівши частково судове слідство, допитавши свідків та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження та характеризуючі особу обвинуваченого документи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого відхилити, виходячи з таких підстав.

Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 370 КПК України).

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню (п. 1 ст. 413 КПК України).

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування більш суворого покарання (п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України).

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних вимог встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, об`єктивно дослідивши обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, дав їм правильну юридичну оцінку.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним в порушенні правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом у зв`язку з порушенням вимог п.п. 2.3.(в), 2.9 А, 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки; водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух і безпечно керувати ним.

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції вину визнав частково, підтвердивши лише сам факт дорожньо-транспортної пригоди за його участі як водія та її наслідки, не визнаючи себе виним у порушенні Правил дорожнього руху України. Показав, що проїхавши поворот за лісом в напрямку смт. Летичів, Летичівського району, його обігнав червоний автомобіль. Після цього йому стало погано і далі нічого не пам`ятає. Спиртних напоїв не вживав.

В апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_8 , змінивши показання, розповів, що причиною ДТП став вантажний автомобіль, який рухався попереду нього та постійно змінював напрямок руху.

Отже, з погляду апеляційного суду останній підтвердив керування транспортним засобом вказаної дати та у зазначений час, на вищевказаній автодорозі у відповідному напрямку, однак, фактично заперечив свою винуватість у ДТП, виклавши свою версію подій, припустивши, що винними у її скоєнні є водії інших транспортних засобів, які рухались або попереду та заважали його руху, або позаду.

В процесі розгляду кримінального провадження судом першої інстанції були перевірені доводи обвинуваченого та його захисника щодо даних версій.

Не погодившись з ними, суд привів відповідні докази та аргументи спростування таких, з якими погоджується апеляційний суд.

Обвинувачення, визнане судом доведеним, суд правильно обґрунтував сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_11 у суді першої інстанції показала, що 11.06.2017 року попросила ОСОБА_8 завезти її в с. Грушівці на пилораму. Близько 16 год. ОСОБА_8 під`їхав на власному автомобілі Audi A6 і забрав її та ОСОБА_18 від музичної школи після чого вони поїхали до даного села. Повертаючись з с. Грушківці по дорозі в смт. Летичів вони зупинилися біля лісу у кемпінгу де спілкувалися. Довго там не були, оскільки їй треба було додому. Після цього вона сіла на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_18 - на заднє пасажирське сидіння. Проїхавши поворот, на спуску в бік смт. Летичів відбулося ДТП, деталі якого не пам`ятає.

Претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_8 не має, просить обрати міру покарання не пов`язану із позбавленням волі.

Натомість, показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який є чоловіком загиблої ОСОБА_18 , стверджується, що 11.06.2017 року ще до ДТП в обідню пору доби ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та його загибла дружина перебували з ознаками алкогольного сп`яніння біля кафе-бару «Водолій». У подальшому цього ж дня близько 21 год. від тітки та сестри дружини дізнався про ДТП за участі дружини та про її загибель. Після даної пригоди до нього приходив ОСОБА_8 та говорив, що у всьому винна горілка.

Показаннями потерпілої ОСОБА_14 , матері загиблої ОСОБА_18 , стверджується, що про ДТП та загибель доньки дізналась 11.06.2017 року від родички та сусідки. Після цього до неї приходив ОСОБА_8 , який спочатку повідомив, що вони з дівчатами горілки того дня не вживали, згодом розповів, що він випив всього 50 грам спиртного.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які працюють пожежниками рятувальниками 15 ДПРЧ ГУДСНСУ в Хмельницькій області ствердили, що коли 11.06.2017 року прибули на місце ДТП, виявили поблизу смт. Летичів автомобіль Audi A6 д.н.з. НОМЕР_1 , який з`їхав з проїжджої частини. В ньому перебували водій ОСОБА_8 та пасажири ОСОБА_11 і ОСОБА_18 з непристебнутими пасками безпеки. Відразу всіх було демонтовано з автомобіля і доставлено каретою швидкої допомоги до лікарні.

Показаннями свідка ОСОБА_21 стверджується, що 11.06.2017 року у проміжку часу з 18 год. 30 год. до 19 год., коли вона разом із ОСОБА_22 на його автомобілі «Део Нубіра» направлялись в смт. Летичів, проїхавши ліс, за кілометр до повороту їх на великій швидкості обігнав автомобіль Ауді, на що чоловік ще сказав, що хоч би вони «не злетіли». Однак, через мить, доїхавши до повороту побачили стовб пилу та, що даний автомобіль лежить зліва в кюветі. Вона відразу викликала швидку допомогу. До місця пригоди не підходила. Ствердила, що жодних транспортних засобів ні попереду автомобіля Ауді, ні позаду не було.

Свідок ОСОБА_22 дав аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_23 апеляційному суду показав, що саме він здійснював огляд місця ДТП та досудове розслідування даного кримінального провадження. На місці ДТП він виявив автомобіль Ауді 6, який знаходився в кюветі у пошкодженому стані, оскільки мав зіткнення із деревом, яке з корінням вирвало. З місця пригоди в Летичівську ЦРЛ було доставлено три особи. Внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_18 загинула на місці події.

Під час огляду місця події встановив, що дорога, по якій рухався обвинувачений, мала праворуч заокруглення. На зустрічній смузі руху на даному заокругленні з самого його початку виявлені сліди гальмування автомобіля обвинуваченого, які вели прямолінійно на протилежну сторону дороги до кювета та дерева, в яке останній в`їхав. У подальшому, після допиту свідків, з урахуванням значного гальмівного шляху та механічних пошкоджень автомобіля, який від удару зігнувся вдвоє, відсутності будь-яких перепон для руху, зокрема, інших автомобілів, прийшов до висновку, що ОСОБА_8 не впорався з керуванням свого транспортного засобу, оскільки не вибрав безпечної швидкості руху на даному повороті, значно її перевищивши. Такі його дії, в тому числі, були обумовлені станом сп`яніння.

12 червня 2017 року, тобто протягом 24 год. після пригоди, відомості про дану ДТП було внесено до ЄРДР. Цього ж дня прокурор виніс постанову про відбір зразків крові у ОСОБА_8 . Однак, опитати обвинуваченого 12.06.2017 року не представилось можливим, оскільки зі слів лікарів останній знаходився у важкому стані в реанімації. Разом з тим, на приймальному відділенні повідомили, що зразки крові у ОСОБА_8 були відібрані ще при поступленні 11.06.2017 року відповно до Інструкції та зберігаються у холодильнику. У зв`язку з цим, 12.06.2017 року ним було складено протокол про вилучення зразків крові ОСОБА_8 , відібраних у останнього 11.06.2017 року о 20 год. 30 хв. при поступленні до приймального відділення Летичівської ЦРЛ. Зокрема, на його вимогу був наданий флакон, загорнутий у папір, скріплений підписом та мастичною біркою чергового лікаря, цілісність якого не порушував. Того, що було у флаконі, його місткості, та будь-яких написів на ньому, в тому числі етикеток, не бачив. Записи у протоколі вилучення робив зі слів медсестри. Після цього флакон був запечатаний ще в один конверт. На ньому він зробив пояснювальний напис, зазначивши, в тому числі, номер відділення ГУНП, зокрема № 24.

У подальшому даний конверт того ж дня особисто передав слідчому ОСОБА_24 , який доставив його до Хмельницького обласного бюро судмедекспертизи, де було встановлено що обвинувачений під час ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння (2,06% проміле алкоголю).

Свідок ОСОБА_25 суду першої інстанції та апеляційному суду показав, що працює лікарем наркологом в Летичівській ЦРЛ. Після ДТП за участю ОСОБА_8 медичним працівником відповідно до вимог спільного наказу МВС України та МОЗ України від 09.09.2009 року № 400/666 у ОСОБА_8 було відібрано біологічні зразки крові по 5 мл., які поміщені у два флакони, один з яких був переданий працівнику поліції для проведення дослідження щодо наявності в крові алкоголю.

Свідок ОСОБА_26 суду першої інстанції та апеляційному суду показала, що працює медичною сестрою приймального відділення Летичівської ЦРЛ. 11.06.2017 року близько 20 год. до приймального відділення було доставлено ОСОБА_8 та інших потерпілих після ДТП, яке відбулося неподалік с. Грушківці. Нею у ОСОБА_8 було відібрано два зразки крові по 5 мл. за допомогою шприца, які, в послідуючому, помістила у дві ємкості по 10 мл., які належним чином запакувала та одну з яких особисто передала працівнику поліції для проведення дослідження щодо наявності алкоголю.

Ствердила, що кров ОСОБА_8 була поміщена до ємності, закритої герметично резиновим, а зверху металевим корком, у зв`язку з чим без їх порушення, пляшку відкрити неможливо.

Показала, що зазвичай такі флакони упаковуються в аркуш паперу, на якому вказуються всі дані особи, в якої відбирається кров, хто відбирав, який лікар, закручуються резинкою, між двома кінчиками листка ставиться печатка. У зв`язку із великим проміжком часу, який пройшов з моменту відбору нею крові, деталізувати як саме конкретно був упакований даний флакон не може, припускаючи, що при його опечатуванні був дотриманий саме такий порядок дій. Натомість, ствердила, що працівнику поліції передала зразок крові саме обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_27 показала, що нею особисто, як черговим експертом, 12.06.2017 року о 15 год. від слідчого ОСОБА_24 був отриманий зразок крові для проведення судово-медичної токсикологічної експертизи крові ОСОБА_8 разом із супутніми матеріалами. Біоматеріал був належним чином оформлений, а тому в неї не було будь-яких сумнівів щодо нього. Упакування, в якому знаходився флакон, було не порушене. Підтвердила всі записи, зроблені нею у дослідницькій частині судово-медичної токсикологічної експертизи щодо упакування флакону та наявності у дослідженій крові етилового (винного) алкоголю в кількості в крові 2,06% (проміле). Підтвердила відсутність етикетки на флаконі. Разом з тим, показала, що описуючи вигляд мастичної печатки на доставленому слідчим білому паперовому конверті, у номері ГУНП (№ 124) нею могла бути допущена у першій цифрі номеру (1) описка, оскільки він містився на згибі конверту, а тому вона не могла його чітко розгледіти.

Саме вказаним показанням апеляційний суд надає перевагу, а не показанням обвинуваченого, оскільки, окрім того, що вони надавались після попередження про кримінальну відповідальність та під присягою, вони є послідовними, узгоджуються як між собою, так і з показаннями інших свідків та з об`єктивними здобутими органом досудового розслідування належними та допустимими доказами.

Зокрема, даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.06.2017 року (надалі ДТП), схеми та фототаблиці до нього підтверджується, що місцем ДТП є автодорога Остропіль-Вовковинці, неподалік с. Грушківці, де в кюветі лежить пошкоджений автомобіль Ауді 6, який зіткнувся із деревом (Т. 3, а.п. 10-12, 13, 14-21).

Що стосується даних акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги Т-23-18 Остропіль-Вовковинці № 4 від 11.06.2017 року, то ним підтверджується, що станом на 11.06.2017 року на місці ДТП дорога утримувалася в належному стані, недоліків, які б сприяли скоєнню ДТП (або вплинули на тяжкість її наслідків) не виявлено (Т. 3, а.п. 22-24).

Натомість, даними висновку судово-токсикологічної експертизи зразків крові ОСОБА_8 № 1166 від 14.06.2017 року стверджується, що в останнього виявлено етилового (винного) алкоголю в кількості в крові 2,06% (проміле) (Т. 3, а.п. 49).

Відповідно ж до даних судово-медичної ексертизи № 70 від 26.09.2017 року тяжкі тілесні ушкодження, які отримала ОСОБА_18 , як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння, - перебувають у прямому зв`язку з настанням смерті, утворились незадовго до настання смерті від травмуючої дії тупих твердих предметів, не виключено під час автомобільної травми 11.06.2017 року, такого її виду як травма пасажира в кабіні автомобіля. В момент зіткнення потерпіла скоріш за все знаходилась на задньому сидінні автомобіля. У крові останньої виявлено алкоголю в кількості 0,88 проміле, що відповідає легкому алкогольному спянінню (Т. 3, а.п. 60-64).

Згідно даних висновку судово-медичної експертизи № 766 від 01.08.2017 року характер і локалізація тілесних ушкоджень середньої ступеня тяжкості, легких тілесних ушкодень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та легкі тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_11 не виключають можливості їх утворення під час ДТП 11.06.2017 року - зіткнення легкового автомобіля, пасажиром якого була остання, з нерухомою перешкодою (Т. 3, а.п. 68, 69).

Окрім того, даними інженерно-транспортної експертизи № 264А від 04.08.2017 року підтверджено, що ОСОБА_8 , виконуючи вимоги пп. 10.1, 12.1 ПДР України, з технічної точки зору мав можливість запобігти виникненню данної ДТП, а саме: виїзду за межі проїзної частини з послідуючим контактуванням з деревом (Т. 3, а.п. 75-76).

Даними висновку автотехнічної експертизи № 244А від 14.08.2017 року стверджується, що автомобіль АУДІ, яким керував ОСОБА_8 , під час руху автомобіля до ДТП ознак несправності ходової частини і рульового керування не мав, технічні пошкодження, які виявлені на автомобілі, виникли після ДТП (а.п. 81-85 Т. 3).

При цьому, суд правильно критично оцінив і не взяв до уваги покази обвинуваченого щодо скоєння ДТП у тверезому стані, оскільки даний факт спростовується сукупністю достатніх, належних та допустимих як об`єктивних, так і суб`єктивних доказів.

Зокрема, окрім того, що даними висновку експертизи № 1166 від 14.06.2017 року підтверджується наявність в крові обвинуваченого 2,06% (проміле) алкоголю, даними показань потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_14 також підтверджується такий його стан. Так, останні показували, що після ДТП обвинувачений приходив до них. Вибачаючись, зізнався, що у всьому винна горілка.

Будучи ж допитаним як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, свідок ОСОБА_23 показав, що під час огляду місця ДТП в автомобілі виявив недопиту пляшку з характерним запахом алкогольного напою коньяку.

Такі його покази узгоджуються з даними протоколу огляду місця ДТП від 11.06.2017 року, з якого вбачається, що з місця пригоди, в тому числі, вилучено пляшку ємністю 0,5 л. з написом на ній «Koblevo Коняк України», в ній знаходиться біля 200 гр. речовини бурого кольору (Т. 2, а.к.п. 10-12 зворот).

Непрямим доказом вживання алкогольних напоїв обвинуваченим разом з загиблою ОСОБА_18 , що ОСОБА_8 категорично у суді заперечив, є дані висновки експертизи № 70 від 26.09.2017 року, якими стверджується наявність у крові потерпілої алкоголю в кількості 0,88 проміле, що відповідає легкому алкогольному спянінню (Т. 3, а.п. 60-64).

Сукупність зазначених як прямих так і непрямих доказів дає можливість апеляційному суду прийти до одного єдиного висновку поза всяким сумнівом перебування обвинуваченого ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння ним ДТП 11 червня 2017 року за участі потерпілих, одна з яких загинула, а інша отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Доводи апеляційної скарги про те, що кров, яка була передана експерту для проведення токсикологічної експертизи ОСОБА_8 не належить, а отже висновки такої експертизи є недопустимим доказом, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Даними показань свідка ОСОБА_26 стверджується, що саме нею як медсестрою приймального відділення була відібрана кров у ОСОБА_8 та поміщена у два флакони, один з яких вона особисто передала працівнику поліції.

З показань свідка ОСОБА_23 вбачається, що саме він, як слідчий у даному кримінальному провадженні, отримав від медсестри ОСОБА_26 зразок крові ОСОБА_8 , який помістив у білий паперовий конверт, та після здійснення пояснювального запису на ньому та опечатування мастичною печаткою № 24 ГУНП, передав слідчому ОСОБА_24 для її доставки до Хмельницького обласного бюро судмедекспертизи.

Такі його покази підтверджуються як даними протоколу отримання зразків для експертизи від 12.06.2017 року, так і даними постанови про доручення проведення судово-токсикоголічної експертизи експертам Хмельницького обласного бюро СМЕ (Т. 2, а.м.п. 46, 47).

Виконуючи зазначену експертизу та описуючи доставлений об`єкт експерт ОСОБА_27 , вказала, що 12.06.2017 року о 15 год. 00 хв. у відділення судово-медичної токсикології слідчий ОСОБА_28 доставив білий паперовий конверт, опечатаний мастичною печаткою «ГУНП № 124» і написом від руки синьою кульковою ручкою: «Зразок крові відібраний в ОСОБА_29 о 20 год. 30 хв. 12.06.2017 року в приміщенні Летичівської ЦРЛ Ст слідчий в ОВС СУ ОСОБА_23 (підпис). В конверті знаходиться 1 скляний флакон, вмісткістю 10 мл., закритий гумовою пробкою під металевим ковпачком. Етикетка на флаконі відсутня. Всього крові 5 мл.

Отже, опис об`єкта (паперового конверта), зробленого експертом у дослідницькій частині, відрізняються від опису цього ж об`єкта (паперового конверту), зробленого слідчим у протоколі отримання зразків для експертизи від 12.06.2017 року.

Зокрема, слідчим зазначено, що до конверту поміщається зразок крові ОСОБА_8 , а експерт вказала наявність на конверті надпису з іншою буквою ініціалів (по батькові) - ОСОБА_29 . Окрім того, номер ГУНП на мастичній печатці слідчим зазначено № 24, а експертом - № 124.

З`ясовуючи причини таких розбіжностей, апеляційним судом встановлено, що під час опису вищевказаного об`єкту експертом ОСОБА_27 були допущені у даній частині описки, оскільки як вбачається з показань останньої вищевказані записи та мастична печатка були на згибі паперового конверту, а тому вона нечітко їх бачила.

Також, як вбачається з висновку експертизи, є розбіжності і в даті відібрання зразків крові у ОСОБА_8 .

Так, відповідно до даних дослідницької частини експертизи паперовий конверт мав напис про те, що зразок крові відібраний у ОСОБА_29 в приміщенні Летичівської ЦРЛ 12.06.2017 року, а не 11.06.2017 року, як про це зазначено слідчим в протоколі його отримання.

В даному випадку в апеляційного суду немає сумнівів щодо зазначення такої дати на паперовому конверті, в якому містився флакон. Разом з тим, вважає це опискою, зробленою слідчим, зважаючи на те, що зразок крові, який був відібраний у ОСОБА_8 о 20 год. 30 хв. у приміщенні Летичівської ЦРЛ 11.06.2017 року, ним був отриманий від медсестри ОСОБА_26 наступного дня - 12.06.2017 року.

Вказане підтверджується як показаннями свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_23 , так і даними протоколу отримання зразків для експертизи та постанови слідчого про проведення експертизи (Т. 2, а.м.п. 46, 47).

Що стосується відсутності на флаконі етикетки, як про це зазначено у дослідницькій частині висновку експертизи, то апеляційний суд вважає, що вказана обставина не спростовує належності зразка крові саме обвинуваченому, оскільки як встановлено апеляційним судом після допиту свідка ОСОБА_26 та експерта ОСОБА_27 флакон, в який був відібраний зразок, та флакон, який прийшов на експертизу, мав однакову ємність - 10 мл., кількість відбраного біоматеріалу 5 мл., закритий гумовою пробкою під металевим ковпачком, цілісність якого не була ніяким чином порушена. Окрім того, не була порушена і цілісність білого паперового конверу, в який був поміщений вказаний флакон та опечатаний мастичною печаткою, що підтвердила в апеляційному суді експерт, ствердивши, що у неї не було підстав сумніватись у належності крові саме ОСОБА_8 .

З урахуванням зазначеного в апеляційного суду немає жодних підстав сумніватить в тому, що токсикологічна експертиза була проведена саме зразка крові, який належить ОСОБА_8 . Тому, немає підстав і для визнання висновку експертизи недопустимим доказом, оскільки такий отриманий з дотриманням вимог закону.

Що стосується твердження сторони захисту про те, що причинами ДТП стали наявність дерева в місці, де його не повинно бути та відсутність дорожніх знаків, які належним чином не попередили обвинуваченого про зміну дорожньої обстановки, то таке спростовується даними висновку автотехнічної експертизи за № 264 А від 04.08.2017 року (п. 3), відповідно до яких при заданих слідством обставинах пригоди та заданих вихідних даних, в умовах відсутності причин втрати керованості автомобіля Ауді незалежно від дій водія ОСОБА_8 , останній, виконуючи вимоги пп. 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору мав можливість запобігти виникненню даної ДТП, а саме виїзду за межі проїзної частини з послідуючим контактуванням з деревом (Т.1, а.п. 75, 76).

З цих же підстав колегія суддів не бере до уваги дані висновку автотехнічної експертизи № 10-02/2020 від 10 лютого 2020 року, виконаного Юридичним центром «Санрайз» на підставі заяви адвоката ОСОБА_10 , відповідно до яких водій автомобіля Ауді не мав технічної можливості уникнути ДТП за існуючих дорожніх умов та фактичних даних про обставини ДТП, через те, що навіть тверезий водій за наявної загальної довжини слідів юзу коліс 46 м. (31 м. по щебеневому узбіччі + 15 м. по трявяному узбіччі), навіть на сухому асфальтобетоні, не те, що на ділянці зі щебеневим узбіччям та трав`яним покриттям, не матиме технічної можливості зупинити свій транспортний засіб до місця наїзду на дерево, оскільки незалежно від таких висновків перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувавти дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.п. 10.1, 12.1. ПДР). Натомість, такий висновок зроблено без урахування обов`язку обвинуваченим дотримуватись зазначених Правил дорожнього руху України та суперечить їм.

Посилання ж на незаконність рішення через подвійне врахування однієї і тієї ж обставини - алкогольного сп`яніння обвинуваченого під час ДТП, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з оскарженого рішення при викладенні фактичних встановлених обставин події така не була використана судом для кваліфікації дій ОСОБА_8 як частина об`єктивної сторони, а для опису обставин, за яких сталась ДТП. Натомість, перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння було враховано судом при призначені йому покарання як обтяжуючу таке, що відповідає вимогам п.13 ст. 67 КК України.

Така позиція апеляційного суду відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 серпня 2019 року у справі за № 682/956/17, провадження № 13-31кс19.

Що стосується змінених в апеляційному суді показань потерпілої ОСОБА_11 в частині причин ДТП, зокрема щодо наявності на дорозі у виді перешкоди іншого автомобіля, який рухався попереду та який внаслідок маневрування завадив обвинуваченому рухатись у своїй смузі руху, то апеляційний суд такі до уваги не бере. Так, окрім того, що вони змінювались у судах неодноразово, такі є непослідовними, не узгоджуються з іншими детально проаналізованими як суб`єктивними, так і об`єктивними доказами, та суперечать їм. Разом з тим, незалежно від вищевказаного, на обвинуваченому лежав обов`язок оцінити дорожню обстановку таким чином, щоб безпечно керувати автомобілем та не спричинити таких наслідків, які в даному випадку настали.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним, що 11.06.2017 року близько 19 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом Audi A6 ZNH, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Т-23-18 Остропіль-Вовковинці, зі сторони с. Варенка Летичівського району Хмельницької області в напрямку смт. Летичів, на 69 км.+70 м., в порушення вимог п.п. 2.3. (в), 2.9 А, 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України, перевозив пасажирів з непристебнутими ременями безпеки, а саме ОСОБА_11 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні та ОСОБА_18 , яка сиділа на задньому пасажирському сидінні і проявив неуважність та не врахував дорожню обстановку та її зміни, при проїзді плавного повороту автодороги праворуч, не вибрав безпечної швидкості руху, не переконався, що вказаний маневр буде безпечним, не впорався з керуванням автомобіля і виїхав на смугу зустрічного руху та допустив занос автомобіля і втрату контролю над його керуванням, в результаті чого автомобіль здійснив виїзд на ліве узбіччя з подальшим з`їздом за межі проїжджої частини дороги, де лівою боковою частиною контактував з деревом та зупинився в перекинутому на дах положенні.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля Audi A6 ZNH, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримали тілесні ушкодження:

- ОСОБА_18 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 70 від 26.09.2017 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних крововиливів передньої поверхні верхньої третини правого передпліччя, внутрішньої поверхні нижньої та середньої третини правого стегна, внутрішньо-задньої поверхні середньої та нижньої третини лівого стегна, тильної поверхні лівої кисті; осаджень шкіри тильної поверхні лівої кисті з переходом на задню поверхню нижньої третини лівого передпліччя, внутрішньої поверхні середньої третини правої гомілки, тильної поверхні правої стопи, внутрішньо-задньої поверхні середньої та нижньої третини лівого стегна, зовнішньої поверхні верхньої третини лівого стегна, передньо - зовнішньої поверхні верхньої третини лівої гомілки, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають не значні скороминущі наслідки; підшкірних крововиливів підборіддя зліва з переходом на нижню губу зліва, лівої щоки, передньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 2-4 ребер, передньої поверхні черевної стінки нижче пупка; осадження шкіри зовнішньої поверхні верхньої третини лівого плеча з переходом на плечовий пояс зліва; рани шкіри правої скроневої ділянки; крововиливів під вісцеральну та парієнтальну плевру обох легень, діафрагми справа, під капсулу передньої поверхні селезінки, в тканину підшлункової залози, під капсулу лівої нирки, під тверду та мякі оболонки конвекситальної поверхні лівої півкулі головного мозку, підшкірно-жирову клітковину міжлопагочної ділянки та задньої поверхні шиї, в підшкірно-жирові клітковину нижнього відділу шийного відділу хребта, в мякі тканини плечевого поясу зліва в проекції лівої лопатки, в мякі тканини верхнього квадранту лівої сідниці; розривів задньої поверхні лівої легені в ділянці корення, задньої поверхні нижньої долі правої легені, задньої поверхні селезінки, звязкового апарату правого грудино-ключичного зєднання; переломів лівої ключиці в середній третині, 1, 2, 3 ребер справа та 6-9 ребер зліва по середньо-ключичній лінії, 1, 2, 6, 9 ребер зліва по задній аксілярній лінії, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких що небезпечні для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

- ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи № 766 від 01.08.2017 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів мяких тканин обох навколо-очних ділянок обличчя, поверхневої рани мяких тканин нижньої губи, струс головного мозку, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоровя; саден шкіри та поверхневі рани мяких тканин лівої половини грудної клітки, лівої бічної поверхні черевної стінки, тильної поверхні променево- запясткового суглобу правої верхньої кінцівки, 1-2-го пальців кисті лівої верхньої кінцівки, крововиливу мяких тканин передньої поверхні середньої третини гомілки правої нижньої кінцівки, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоровя чи незначної стійкої втрати працездатності, та мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів; саден шкіри та поверхневі рани мяких тканин лівої половини тазу, закритого перелому лівої сідничної кістки тазу з невеликим зміщенням уламків, що за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Вищевказані порушення правил безпеки дорожнього руху водія ОСОБА_8 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - загибеллю особи, заподіянням потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

При таких обставинах, колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_8 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Перевіряючи ж вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, колегія судів вважає, що доводи апеляційних скарг прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання не позбавлені правових підстав.

Так, відповідно до положень п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 5 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, класифікується як тяжкий, свідчить про підвищену ступінь суспільної небезпечності вчиненого.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.

Суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном три роки не дотримався вказаних вимог закону.

Зокрема, таке покарання, за своєю м`якістю в достатній мірі не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та тяжкості негативних наслідків, що наступили в результаті протиправних дій стосовно потерпілих.

Вивченням даних про особу винного судом обгрунтовано встановлено, з чим погоджується колегія суддів, що вищевказаний злочин ОСОБА_8 вчинив вперше, за місцем проживання та роботи характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину, є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи. Однак, такі дані жодним чином не знижують тяжкості та небезпечності вчиненого ним злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України є часткове відшкодування шкоди потерпілим.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано того, що останній своєї вини у вчиненому не визнав, у зв`язку з чим щиро не розкаявся, а також того, що настали непоправні наслідки як для самої потерпілої ОСОБА_18 смерть людини, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоровя та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, так і для трьох її дітей, які втратили назавжди матір, так і для інших членів її родини чоловіка та батьків, які втратили дружину та доньку відповідно.

Тому, покарання, визначене судом першої інстанції, не відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогам захисту основоположних прав особи.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 необхідного і достатнього для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, занижено розцінив ступінь тяжкості вчиненого, виважено не підійшов до його наслідків: смерть однієї потерпілої, заподіяння іншій потерпілій середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та призначив покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, яке не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та є явно несправедливим у розумінні ст. 414 КПК України внаслідок його м`якості.

Що стосується позиції потерпілих стосовно призначеного покарання, то апеляційний суд зауважує, що у справах цієї категорії така позиція не є обов`язковою для суду, однак ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК, і не має над ними пріоритету.

За таких обставини, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України та п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, є всі підстави для скасування вироку в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи наведене, характер і мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі у середніх межах санкції кримінального закону, та додаткового покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний термін - три роки, яке відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Отже, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, у зв`язку із неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання та ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 3 грудня 2018 року про виправлення описки у вироку скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4