ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3469/20 Справа № 205/2716/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
Встановила:
цією ухвалою залишено без задоволення клопотання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 06.09.2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Приймаючи таке рішення суд послався на те, що засуджений ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий за умисні тяжкі злочини, вже одного разу звільнявся умовно-достроково та ще одного разу у зв`язку з амністією, від відбування покарання. Але належних висновків для себе не зробив, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінював, і маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив нові умисні злочини в період іспитового строку за попереднім вироком, за які на даний час і відбуває покарання. За час відбування покарання ОСОБА_7 характеризується посередньо, працевлаштований днювальним відділення СПС, при цьому за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав 2 заохочення та 5 стягнень.
Суд першої інстанції, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, прийшов до висновку, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах - без ізоляції від суспільства.

В апеляційній скарзі:
- засуджений просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання.
Вважає, що оскаржувана ухвала суду є незаконна та необґрунтована.
Засуджений зазначає, що судом першої інстанції зазначено, що він відбув 2/3 строку покарання, проте це не так, остільки він відбув 3/4 строку покарання та йому залишилось 4 місяці до кінця строку відбування покарання. В ухвалі суду зазначено, що клопотання ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, тобто судом допущено помилку.
Також зазначає, що судом першої інстанції вказано, що він вчинив нові умисні злочини в період іспитового строку за попереднім вироком, проте, вважає, що у нього ніколи не було вироків з призначенням іспитового строку.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений 06.09.2018 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 13.06.2017 року. Кінець строку відбування покарання: 14.02.2021 року.
Відповідно до наданої адміністрацією установи довідки, ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.06.2017 року. Під час утримання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався негативно. Режим утримання порушував, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав 2 стягнення.
З 26.11.2018 року відбуває покарання в ДУ Дніпровська виправна колонія (№89), працевлаштований днювальним відділення СПС. Має 3 стягнення та 2 заохочення.
Станом на 01.09.2020 року засуджений відбув більше 2/3 строку призначеного покарання.
Отже, за весь період відбування покарання ОСОБА_7 характеризувався як з позитивного так і з негативного боку.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах - без ізоляції від суспільства, а тому правові підстави для застосування відносно засудженого умовно-дострокового звільнення, - відсутні.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, на думку колегії суддів, є суб`єктивною думкою засудженого, оскільки ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового засідання, суд в повному обсязі дослідив всі обставини справи, дані про особу засудженого та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання останнього.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4