У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2020 року за № 0000204, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене в ході проведення огляду квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 14 грудня 2020 року, приблизно о 19.30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Ужгород в невстановленому органом досудового розслідування місці за допомогою мобільного зв`язку домовилась з громадянином ОСОБА_6 про те, що надасть йому сексуальні послуги послуги за грошову винагороду в розмірі 2800 гривень за одну годину та підшукає знайому дівчину для надання сексуальних послуг його знайомому ОСОБА_7 за грошову винагороду у розмірі 2800 гривень за одну годину. Цього ж дня, приблизно о 21 год. 20 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в готельному номері «2», що за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, з корисливих спонукань та за метою наживи, організувала зустріч, і звела для вчинення розпусних дій, тобто надання платних сексуальних послуг для ОСОБА_7 свою рідну сестру ОСОБА_8 із раніше незнайомим їй громадянином, за що отримала винагороду від ОСОБА_6 в сумі 7500 гривень, та в подальшому вона разом з ОСОБА_8 надали сексуальні послуги вищевказаним особам. Після надання сексуальних послуг ОСОБА_5 була викрита та затримана працівниками поліції. Також зазначеним витягом підтверджено, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні.
П`ятнадцятого грудня 2020 року о 02 год. 45 хв. на підставі письмової згоди ОСОБА_8 було проведено огляд місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , а саме квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 у ході якого було виявлено та вилучено наступні речі:
- грошові кошти в сумі 14400 гривень, 2200 доларів США;
- три флеш накопичувачі;
- телефонний довідник Закарпаття 2010;
- 3 блокноти, 2 зошити, 2 картоні аркуші із рукописними текстами;
- грошові кошти в сумі 445 доларів США, 50 Євро, 3000 гривень;
- мобільний телефон марки SAMSUNG GT-S 5360, ІМЕІ - НОМЕР_1 ;
- 4 блокноти, один зошит з рукописними записами.
Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий посилався на наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, у зв`язку з чим звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням.

У судове засідання слідчий не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно з якою просив суд розглянути клопотання без його участі та просив його задовольнити
Власники майна у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином.
При цьому захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просив розглянути клопотання без його участі, проти арешту телефонів та блокнотів не заперечував. Окрім цього, останній подав заперечення на зазначене клопотання, яке мотивував тим, що клопотання слідчого не містить підстави та мети арешту, обгрунтування необхідності застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження. Речі та грошові кошти, вилучені за адресою огляду належать не підозрюваній ОСОБА_5 а її сестрі ОСОБА_8 . За таких обставин просив відмовити в задоволенні клопотання та повернути вилучені речі та грошові кошти законному володільцю.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 132 КПК України, при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
З огляду на положення частин 2 та 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000204 підтверджено, що до СУ ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт о/у, відповідно до якого встановлено, що на території Закарпатської області діє группа осіб, які, з метою отримання доходу, займаються втягненням осіб до надання сексуальних послуг.
Також встановлено, що 14 грудня 2020 року, приблизно о 19.30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Ужгород в невстановленому органом досудового розслідування місці за допомогою мобільного зв`язку домовилась з громадянином ОСОБА_6 про те, що надасть йому сексуальні послуги послуги за грошову винагороду в розмірі 2800 гривень за одну годину та підшукає знайому дівчину для надання сексуальних
послуг його знайомому ОСОБА_7 за грошову винагороду у розмірі 2800 гривень за одну годину. Цього ж дня, приблизно о 21 год. 20 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в готельному номері «2», що за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, з корисливих спонукань та за метою наживи, організувала зустріч, і звела для вчинення розпусних дій, тобто надання платних сексуальних послуг для ОСОБА_7 свою рідну сестру ОСОБА_8 із раніше незнайомим їй громадянином, за що отримала винагороду від ОСОБА_6 в сумі 7500 гривень, та в подальшому вона разом з ОСОБА_8 надали сексуальні послуги вищевказаним особам. Після надання сексуальних послуг ОСОБА_5 була викрита та затримана працівниками поліції. Також зазначеним витягом підтверджено, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні.
Як вбачається з доданої до клопотання копії протоколу огляду місця події від 15.12.2020 року, в період з 02 год. 45 хв. по 04 год. 00 хв. слідчим проведено огляд квартири АДРЕСА_3 в ході якої виявлено та вилучено - грошові кошти в сумі 14400 гривень, 2200 доларів США; три флеш накопичувачі, телефонний довідник Закарпаття 2010; - 3 блокноти, 2 зошити, 2 картоні аркуші із рукописними текстами;- грошові кошти в сумі 445 доларів США, 50 Євро, 3000 гривень;- мобільний телефон марки SAMSUNG GT-S 5360, ІМЕІ - НОМЕР_1 ;- 4 блокноти, один зошит з рукописними записами.
Разом з цим, з матеріалів клопотання не вбачається достатніх підстав вважати, що вказані речі та документи належать підозрюваній або можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні. Крім цього, слідчим у відповідному клопотанні взагалі не наведено визначених у КПК підстав для арешту майна(що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна) чи його завдань (запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження), що відноситься до обов`язкових реквізитів відповідного клопотання(п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України). При цьому декларативно винесена слідчим постанова про визнання речовими доказами зазначених речей та грошових коштів не містить будь-яких ознак, визначених в ст. 98 КПК, які б давали б підстави вважати зазначені речі та грошові кошти речовими доказами.
За таких обставин слідчий суддя дійшов до висновку що клопотання слідчого є необгрунтованим, а тому в його задоволенні слід повністю відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Вилучені під час огляду квартири АДРЕСА_4 речі та грошові кошти повернути власникам.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1