Справа № 467/747/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка подання начальника Арбузинського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_3 про приведення вироку Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2020 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Начальник Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області звернулась до суду із вказаним поданням, яке обгрунтоване тим що, засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку уповноваженого органу пробації, як такий, що засуджений вироком суду за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76, 104 КК України.

Проте, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, яким було унесено зміни до ч.1 ст. 185 КК України, а тому наразі санкція цієї норми не передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Тож, суб`єкт звернення стверджує, що норми указаного закону пом`якшують становище засудженого, а тому мають зворотну дію у часті, і, як наслідок, підлягають застосуванню у даному випадку з метою приведення вироку Долинського районного суд Кіровоградської області від 22 січня 2020 року, яким ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді позбавлення волі, у відповідність із ним.

Позиція учасників судового провадження

Учасники провадження, яких належно повідомлено про розгляд подання, як то, прокурор, засуджений, його законний представник, представник уповноваженого органу з питань пробації, а також представник Служби у справах дітей Арбузинської РДА Миколаївської області, в судове засідання не з`явились, але таке об`єктивно не є перешкодою вирішенню порушеного перед судом питання, згідно із нормою абз. 2 ч.5 ст. 539 КПК України, позаяк, участь цих осіб судом обов`язковою не визнавалась, а про поважні причини свого неприбуття вони не повідомили і будь яких заяви чи то клопотань до суду не направляли.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі установлених фактичних обставин із даного питання

Тому, суд, перевіривши доводи, що викладені у зверненні, дослідивши необхідні для вирішення порушеного у ньому питання докази, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходив із такого.

ОСОБА_4 засуджений вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2020 року за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вказаний вирок набрав законної сили 14 квітня 2020 року, що підтверджується відповідним розпорядженням Долинського районного суду Кіровоградської області.

З 26 червня 2020 року ОСОБА_4 перебуває на обліку Арбузинського МВР філії ДУ «Центр пробації» у Миколаївській області.

Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року внесено зміни, зокрема, в абзаці другому частини першої ст. 185 КК України слова «від п`ятдесяти до ста» замінено словами «від однієї тисячі до трьох тисяч», а слова «або позбавленням волі на строк до трьох років» - словами «або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Закон набрав чинності 01 липня 2020 року.

Отже, з 01 липня 2020 року санкція ч.1 ст. 185 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі і наразі діє у наступній редакції : «Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Водночас, відповідно до ч.ч.1,3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 було призначене покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, то ця міра покарання перевищує санкцію ч.1 ст. 185 КК України, викладену в новій редакції, оскільки на даний час із санкції статті виключена норма, яка б дозволяла застосовувати до особи покарання у виді позбавлення волі.

Разом із цим, згідно із положеннями ч.3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх.

А як установив суд, на момент ухвалення вироку та на час розгляду цього подання засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітнім.

До неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: 1) штраф; 2) громадські роботи; 3) виправні роботи; 4) арешт; 5) позбавлення волі на певний строк (ч.1 ст. 98 КК України).

Тож, суд позбавлений можливості застосувати до ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, у той час, як обмеження волі на строк до п`яти років є максимальною межею покарання, встановленої санкцією нового закону.

Тобто, виходячи із системного взаємозв`язку указаних правових норм, з урахуванням віку особи, щодо якої внесено подання, суд приходить до висновку, що у даному випадку, як максимальною межею покарання, що установлена санкцією нового закону, стосовно конкретно неповнолітнього ОСОБА_4 , є арешт на строк до шести місяців.

У свою чергу, згідно із ст. 101 КК України арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від п`ятнадцяти до сорока п`яти діб.

Та за роз`ясненням, що надане у абзаці другому пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» перелік видів покарань, визначений у ст. 98 КК, є вичерпним.

інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не

застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони

досягли повноліття. Визначаючи розмір покарання таким особам, суд

має виходити з відповідних положень статей 99-102 КК.

Тож, слід зробити висновок, що у даному випадку призначене ОСОБА_4 за вироком суду покарання у виді одного року позбавлення волі не відповідає чинному законодавству у зв`язку з набранням чинності Закону України від 22 листопада 2018 року №2617 - VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Відповідно, з метою дотримання прав і свобод неповнолітнього засудженого і забезпечення його інтересів вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2020 року щодо ОСОБА_4 слід привести у відповідність із вказаним Законом.

І, відповідно, міра покарання, що призначена ОСОБА_4 за вироком суду, підлягає заміні з 1 року позбавлення волі на 45 діб арешту, з урахуванням вимог ст. 101 КК України та віку засудженого.

У решті ж вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2020 року, тобто, у частині звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладенням обов`язків, із числа регламентованих ст. 76 КК України, з урахуванням положень ст.ст. 75, 104 указаного Кодексу, відповідає чинному на цей час кримінальному закону.

Так, за правилами ч.1 ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі ( ч.2 ст. 104 КК України).

Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років, що визначено ч.3 ст. 104 КК України.

При цьому, пом`якшення покарання засудженому не впливає на початок перебігу та строк визначеного йому вироком суду строку випробування за ст. 75,104 КК України та на покладені на нього вироком суду обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Як наслідок, суд приходить до висновку про обгрунтованість внесеного на його розгляд подання та необхідність його задоволення.

А тому, з цих мотивів, керуючись ст.ст. 74 КК України, 369 - 372, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2020 року привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII та вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим до покарання у виді 45 (сорока п`яти) діб арешту.

Вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2020 року у частині звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки із числа передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу питань пробації, повідомляти уповноважених органу питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, - відповідає вимогам чинного Кримінального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на неї протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1