Дата документу 01.10.2020 Справа № 324/201/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/780/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 324/201/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, кримінальне провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 20 січня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Пологи Запорізької області, громадянина України, з середньою загальною освітою, не одруженого, не маючого на своєму утриманні неповнолітніх дітей або інших осіб, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

раніше судимого:
1) 30 жовтня 2002 року Пологівським районним судом Запорізької області зa ст.ст.185 ч.3, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2003 року вирок був переглянутий: призначено покарання за ст.ст.185 ч.3, 69, 71 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 24 листопада 2004 року умовно-достроково на 02 роки 01 місяць 21 день;
2) 17 серпня 2005 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 14 липня 2008 року по відбуттю строку покарання;
3) 13 листопада 2009 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст.ст.185 ч.3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки;
4) 08 квітня 2010 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст.ст.185 ч.3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
5) 30 серпня 2010 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнився 02 січня 2013 року умовно-достроково на 09 місяців 29 днів;
6) 04 вересня 2017 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст.ст.185 ч.3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 березня 2018 року вирок переглянутий, призначене покарання за ст.ст.185 ч.3, 69 ч.1, 4 КК України у вигляді 4 місяців арешту. Звільнився 27 липня 2018 року по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3 і 125 ч.1 КК України, і призначено йому покарання:
за ст.185 ч.3 КК України - позбавлення волі на 3 (три) роки;
за ст.125 ч.1 КК України - 100 (сто) годин громадських робіт.
На підставі ст.70 ч.1 КК України призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді позбавлення волі на 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі засудженим ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання у зв`язку із виконанням даного вироку після набрання ним законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати з проведення судової товарознавчої експертизи №6818-18 від 25 січня 2019 року в сумі 286 грн. 00 коп.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, приблизно 12 листопада 2018 року приблизно о 18,00 годині, більш точні дата і час досудовим слідством і судом не встановлені, ОСОБА_7 , маючи раніше виниклий прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно та поєднане з проникненням у інше приміщення, приїхав на мотоциклі з боковим причепом «ІЖ Юпітер-2», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до садівничого будинку ОСОБА_9 , який знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_2 садівничого товариства «Абразивник» на відстані приблизно 500 м в північному напрямку від ПАТ «Запорізький абразивний комбінат», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Пологи, вул. Шкільна, 33, де діючи повторно, переконавшись, що за його неправомірними діями ніхто не спостерігає, за допомогою привезеного з собою металевого лому спочатку пошкодив запираючий пристрій вхідних дверей вищевказаного садівничого будинку, а саме гвинтовий механізм металевої шини, а потім пошкодив запираючий пристрій вхідних дверей прибудованої до садівничого будинку господарської будівлі, а саме гвинтовий механізм металевої шини. Далі ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проник спочатку всередину приміщення садівничого будинку, звідки виніс на вулицю наступні металеві вироби: ліжко з бильцями, маркер для розмітки грядки, металеву драбину, а потім проник всередину прибудованої до садівничого будинку господарської будівлі, звідки виніс на вулицю наступні металеві вироби: тачку, поливалку ручну, після чого, не зупиняючись на скоєному, він за допомогою металевого лому та фізичної сили рук демонтував з садівничого будинку та прибудованої до нього господарської будівлі металеві вироби: вхідні двері, решітки з вікон, а також кутники, швелера, труби, які слугували в якості перекриття, та склав їх до однієї купи. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 трьома частинами завантажував до бокового причепу мотоциклу «ІЖ Юпітер-2» реєстраційний номер НОМЕР_3 3ПJI всі металеві вироби з садівничого будинку та прибудованої до нього господарської будівлі, загальна вага яких склала 560 кг. які належать ОСОБА_9 , та по черзі перевіз їх з місця скоєного ним злочину, тим самим здійснивши їх викрадення. В подальшому ОСОБА_7 розпорядився викраденими металевими виробами на власний розсуд, спричинивши злочином потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 3360,00 гривень.
Він же, ОСОБА_7 , 29 липня 2019 року приблизно о 7.30 годині, маючи умисел, направлений на умисне спричинення легкого тілесного ушкодження на грунті особистих неприязних відносин прийшов до домоволодіння своєї колишньої співмешканки ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , де, зайшовши до коридору вказаного будинку, ОСОБА_7 побачив ОСОБА_10 і, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, наніс ОСОБА_10 не менше одного удару кулаком правої руки в праве око, спричинивши синець на голові, крововилив в білкову оболонку правого ока. Від удару ОСОБА_10 нахилилася уперед, закриваючи око рукою, і в цей час ОСОБА_7 наніс їй не менше одного удару правою ногою в область нижньої щелепи справа, спричинивши синець на обличчі, від чого ОСОБА_10 впала на підлогу і почала плакати, закриваючи обличчя руками. Після цього ОСОБА_7 наніс сидячій на підлозі ОСОБА_10 не менше одного удару правою ногою в область правої руки, спричинивши синець на правій верхній кінцівці, після чого ОСОБА_7 покинув домоволодіння ОСОБА_10 .
В результаті протиправних дій, які виразилися в заподіянні легкого тілесного ушкодження з боку ОСОБА_7 до потерпілої ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичного експерта у ОСОБА_10 виявлені: на білковій оболонці правого ока, по всіх її квадрантах, темно-червоний крововилив. В виличній ділянці з переходом на нижнє повіко правого ока сірий з жовтуватим відтінком по периферії овальної форми синець 5х2,5 см. На нижній щелепі справа овальної форми блідо-жовтий з зеленуватим відтінком по периферії синець 4,5х2 см. На зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу овальної форми сіро-синій з жовтуватим відтінком по периферії з нечіткими межами синець 4х2,5 см. Дані ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження та утворилися від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею та могли виникнути при обставинах та в час, вказаний освідуємою. ОСОБА_10 в область голови спричинено не менше двох травмуючи дій, в область правої верхньої кінцівки не менше одної травматичної дії.

В апеляційній скарзі обвинувачений фактично оскаржує вирок в частині визнання його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Зазначає, що він не згоден з вироком суду першої інстанції, оскільки сам він вчинити даний злочин не міг.

На підставі викладеного просить скасувати вирок суду першої інстанції від 20.01.2020.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, наполягав на її задоволені; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За правилами ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України №12рп/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КПК України. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи кримінальне провадження стосовно обвинувачених суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За матеріалами кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю і пояснив, що приблизно 12 листопада 2018 року ввечері він на мотоциклі «Іж-Юпітер-2», який належить його дядькові, приїхав до садівничого кооперативу, який розташований неподалік від абразивного комбінату, що в м. Пологи, так званий район «Кагалін». Він пройшов до одного з дачних будиночків, за допомогою металевого лому, який він привіз із собою, демонтував зачинені вхідні металеві двері до будинку, а потім до сараю. З будинку він виніс металеве ліжко з сіткою і бильцями, металевий маркер для розмітки грядок, металеву драбину, з вікон зняв металеві решітки. У сараї він взяв металеву тачку, ручну поливалку металеву, а також металеві вироби труби, швелера, кутники. Все це він виніс на двір, була велика куча. Він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_11 , той через де якийсь час прийшов, допоміг йому за три рази повантажити все на мотоцикла, вони удвох за три рази відвезли всі викрадені металеві вироби до ОСОБА_12 на металоприймальний пункт у с. Інженерне. ОСОБА_12 заплатив йому гроші, більше тисячі гривень, бо металу було більше 500 кг, гроші він витратив на свої потреби. За допомогу ОСОБА_13 він заплатив 300 грн., але ОСОБА_14 не знав, що все це крадене. ОСОБА_14 питав, що це за метал, а він йому відповів, що не його справа, метал належить йому, ОСОБА_15 . Він не відшкодував потерпілій гроші за крадіжку, бо він не має постійної роботи. Весною працевлаштується, тоді відшкодує завдану злочином матеріальну шкоду.

Щодо причинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 29 липня 2019 року, ОСОБА_7 пояснив, що він розуміє, що вчинив жорстоко, але він спричинив ці удари своїй колишній співмешканці, бо ревнує її, у них же спільна дитина. Обіцяє, що не буде більше чіпати потерпілу. Просить не позбавляти його свободи, він вже став на шлях виправлення.
Потерпілої ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_14 , які вказували на обставини вчинення злочинів обвинуваченим передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 125 КК України.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до переконання про те, що суд першої інстанції вірно встановив, що у діях обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ч.1 ст.125 КК України, виходячи з узгоджених між собою документів кримінального провадження та показань свідків кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що під час ухвалення вироку суд першої інстанції надав правильну оцінку доказам, оскільки крім повного визнання вини обвинуваченим, пояснень потерпілої ОСОБА_9 , свідчень свідків, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом огляду місця події від 14 листопада 2018 року з фототаблицею і схемою до нього; висновком експерта №6818-18 від 25 січня 2019 року за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів»; протоколом огляду з фототаблицею до нього від 08 січня 2019 року мотоцикла «Іж-Юпітер-2» зеленого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 ; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 16 січня 2019 року; протоколом огляду з фототаблицею до нього від 17 листопада 2018 року металевих виробів (18 найменувань), які добровільно на підставі письмової заяви надав працівникам Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області для огляду ОСОБА_12 ; протоколами проведення слідчих експериментів від 29 січня 2019 року і 30 січня 2019 року;
Крім повного визнання вини обвинуваченим, пояснень потерпілої ОСОБА_10 , вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: висновком експерта №108 від 21 серпня 2019 року; протоколами проведення слідчих експериментів від 09 серпня 2019 року і 27 серпня 2019 року.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно проаналізував зібрані та досліджені докази, дійшовши до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушеннях, доведена і його дії щодо крадіжки у потерпілої ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення; дії ОСОБА_7 щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ст.125 ч.1 КК України як умисне легке тілесне ушкодження
Дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд першої інстанції допитав свідків сторони обвинувачення, врахував доводи сторони захисту, дослідив усі твердження і докази потерпілих.
Таким чином, висновки суду щодо фактичних обставин ґрунтуються не виключно на показаннях потерпілих, а на зібраних доказах і показах свідків, які не мають зацікавленість у вирішенні справи.
Колегія судів не погоджується з доводами апелянта про те, що вирок підлягає скасуванню через те, що обвинувачений сам не міг вчинити злочин, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки зазначене твердження спростовується матеріалами провадження, де обвинувачений сам в судовому засіданні визнав скоєне та надав детальні пояснення вчиненого.
Крім того, колегія суддів зауважує, що пояснення обвинуваченого під час судового розгляду в суді першої інстанції, покази потерпілих, докази узгоджується між собою, що в свою чергу дає, без сумніву, вважати обвинуваченого винним у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для ї виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципами справедливості, співмірності та надцивілізації. У кожному конкретному випадку суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, данні про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Досліджуючи данні про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинені злочини, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкості вчинених злочинів: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання винного.
Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом, у разі якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного вироку та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного вироку.
Згідно ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду; у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші докази; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
ОСОБА_7 в апеляційній скарзі мотивує свої доводи тим, що суд першої інстанції не правильно оцінив всі наявні докази та доводи обвинуваченого про те, що сам він не міг вчинити злочин. Апелянт не зазначає у скарзі об`єктивні данні про спростування висновків суду першої інстанції, а тому доводи обвинуваченого є безпідставними.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а підстав для його скасування через обставини, які зазначені у апеляційній скарзі не має.
Істотних порушень кримінально процесуального законодавства, що тягнуть скасування рішення суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи також не встановлено.
З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 20 січня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3