У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Братського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2018 року про повернення обвинувального акту у кримінальному проваджені, внесеного до ЄРДР за № 0000003, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Камянуватка Братського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2018 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України повернуто прокурору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на вимоги ст. ст. 109, 110, 291 КПК України та рішення Європейського суду з прав людини, вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 складений відповідно до вимог діючого законодавства. Зокрема, у фабулі обвинувачення зазначено повний та послідовний виклад фактичних обставин скоєння ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364 КК України, а саме зловживання владою, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для фізичних осіб, використання службовою особою влади всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_7 , та ч. 1 ст. 366 КК України, а саме складання та видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа.
Обвинувальний акт містить правову кваліфікацію злочинів з конкретним формулюванням обвинувачення, наведені в обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. З огляду на наведене, конкретність викладення фактичних обставин, у даному провадженні, не викликає сумнівів. Фактичні обставини кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 , є достатніми для повного розуміння обвинуваченою суті висунутого обвинувачення, що є необхідним для підготовки захисту.
Але, суд першої інстанції вийшовши за межі ст. 314 КПК України, вдався до оцінки фактичних обставин справи та кваліфікації вчиненого, та повернув обвинувальний акт, посилаючись на обставини, які підлягають дослідженню та перевірці під час судового розгляду кримінального провадження.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 зазначає, що ухвала суду про повернення обвинувального акту є законною та обґрунтованою, винесена на підставі повного та всебічного дослідження обвинувального акту, з дотриманням вимог матеріального та кримінального процесуального законодавства України. Просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.
Врахувавши вимоги ст. 291 КПК України, суд зазначив, що в обвинувальному акті державний обвинувач послався на те, що ОСОБА_5 , обіймаючи посаду секретаря Сергієвської сільської ради Братського району Миколаївської області, маючи 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування, являючись, у відповідності до примітки 1 ст. 364 КК України, службовою особою, що постійно здійснює функцію представника органу місцевого самоврядування, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, будучи вповноваженою на вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених Законом України «Про нотаріат» на підставі рішення виконавчого комітету Сергієвської сільської ради № 1 від 20.12.2010 р., вирішила використати надані їй владні повноваження всупереч інтересам служби, своїм прямим і загальним обов`язкам, нехтуючи завданнями і функціями органів місцевого самоврядування, використала свою владу в інтересах третіх осіб, а саме: умисно вчинила службове підроблення склала та видала, як службова особа, завідомо неправдивий офіційний документ, внесла до офіційного документу завідомо неправдиві відомості, що завдало істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.
Суд зазначив, що після загального опису обставин справи, в підсумковій частині, дії обвинуваченої ОСОБА_5 загалом кваліфіковано за ч. 1 ст. 364 КК України та за ч. 1 ст. 366 КК України, при цьому правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема, об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.
Диспозиція ч. 1 ст. 364 КК України передбачає заподіяння істотної шкоди, але в обвинувальному акті не зазначено вчиненням яких дій ОСОБА_5 і в якому кримінальному правопорушенні спричинено істотну шкоду. Також незрозуміло ознаки яких саме злочинів вбачає орган досудового розслідування та в яких діях обвинуваченої.
За наведеного, суд дійшов висновку, що прокурор, при формулюванні обвинувачення, не розмежував діяння обвинуваченої, відповідно до статей обвинувачення за ч. 1 ст. 364 КК України та за ч. 1 ст. 366 КК України, не виклав правової кваліфікації кримінального правопорушення окремо за кожною статтею обвинувачення, що суперечить вимогам ст. 291 КПК України, що свідчить про неконкретність обвинувачення і позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду стосовно кожного обвинувачення та прийняти об`єктивне рішення з огляду на ч. 1 ст. 337 КПК України. Відсутність в обвинувальному акті конкретизованого формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист.
Також обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 містить суттєві суперечності, як при викладі фактичних обставин інкримінованих їй правопорушень, які прокурор вважає встановленими, так і при формулюванні обвинувачення. Викладаючи фактичні обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, прокурор зазначає про те, що вона склала та видала, як службова особа завідомо неправдивий офіційний документ, внесла до офіційного документу завідомо неправдиві відомості. Однак, при формулюванні обвинуваченні, вказано, що ОСОБА_5 обвинувачується тільки у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа.
Крім того, викладене в обвинувальному акті обвинувачення кваліфіковано невірно, оскільки дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 364 КК України в редакції Закону, який чинний на час направлення обвинувального акта до суду, а не на момент вчинення інкримінованого правопорушення 13.08.2013 р.
З огляду на допущені стороною обвинувачення порушення, суд вважав, що розгляд кримінального провадження порушує право обвинуваченої на захист від конкретного обвинувачення, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, та виключає можливість призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта, через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, а тому повернув обвинувальний акт прокурору.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України, фактичними обставинами кримінального правопорушення, зокрема, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає ст. 291 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
В той же час, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження, апеляційним судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 містить всі відомості, які передбачені положеннями ст. 291 КПК України: в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація, з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення, також у ньому зазначені анкетні дані обвинуваченої, анкетні відомості потерпілої, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; дату та місце його складання, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, який склав обвинувальний акт. Обвинувальний акт підписаний та затверджений прокурором із зазначенням його посади та прізвища. До обвинувального акту доданий реєстр матеріалів досудового розслідування.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції зазначив, що прокурор не розмежував діяння обвинуваченої відповідно статей обвинувачення, і, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить істотні суперечності та неконкретність викладеного обвинувачення.

Проте, висновки суду про невідповідність обвинувального акту прокурору, через наведені вище обставини, є безпідставними, передчасними та такими, що порушують, передбачений статтею 26 КПК України, принцип диспозитивності, відповідно якому суд, у кримінальному провадженні, вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, а тому апеляційний суд вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору з наведених підстав, виконання яких можливе лише під час досудового розслідування, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження. Під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п.п.1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, про що правильно вказано прокурором в апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження поверненню до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Братського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області задовольнити.
Ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2018 року про повернення обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ ___________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3