Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/927/20
В И Р О К
Іменем України

22 вересня 2020 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000214 від 01.08.2020 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сміла, Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, осіб на у триманні не має, військовозобов`язаного, участі в АТО та ОСС не брав, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 06.07.2005 Гребінківським районним судом Полтавської області, за ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки; 17.07.2007 Гребінківським районним судом Полтавської області, за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі; 22.10.2007 Гребінківським районним судом Полтавської області, за ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі, 17.07.2013 звільнений по відбуттю терміну покарання; 26.03.2019 Пирятинським районним судом Полтавської області, за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік; 04.06.2019 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області, за ч. 1 ст. 309, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в:
30.07.2020 приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно та протиправно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав акумуляторну батарею марки «ХТ» модель «ВАТ 60L» чорного кольору, вартість якої згідно висновку експерта № 252 від 07.08.2020 становить 1570,09 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на вищевказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, що вчинено повторно.
Крім того, 03.08.2020 приблизно о 10 год. 00 хв. точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_4 , перебуваючи в парку «Перемога» м. Гребінка по вул. Ярослава Мудрого, Полтавської області, помітив, що на підлозі, а саме на бетонних плитах відпочиває в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 , біля якого знаходився його мобільний телефон «Blackview» модель «E7S» вартість якого згідно висновку експерта № 1708 від 05.08.2020 становить 527,88 грн., в цей час в нього виник умисел на заволодіння вказаним телефоном, діючи повторно, умисно та протиправно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу ОСОБА_4 таємно викрав вказаний вище мобільний телефон, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на вказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинено повторно.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєному визнав в повному обсязі, від дачі показів відмовився на підставі ст.63 Конституції України. При призначенні покарання покладався на думку суду. Крім того, просив суд в разі ухвалення обвинувального вироку, не брати його під варту в залі суду, оскільки на його утриманні знаходиться малолітня дитина, а мати невідомо де перебуває.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, до початку розгляду справи по суті надали заяви в яких просили розгляд даного кримінального провадження проводити без їх участі.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується і іншими доказами по провадженню, які усіма учасниками судового розгляду визнані та ніким не оспорюються.
Таким чином, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, що відносяться до фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.
Суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме: допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження стосовно особи обвинуваченого та залучення речових доказів до матеріалів провадження, а також даних щодо процесуальних витрат.
Зважаючи на покази обвинуваченого, останні відповідають пред`явленому обвинуваченню та не оспорюються сторонами кримінального провадження.
Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно. Внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкціями указаного кримінального закону.
При визначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання до шести років позбавлення волі, а тому вчинений обвинуваченим злочин є тяжким злочином. За санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі, що свідчить про середню тяжкість вчиненого злочину.
Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування та судом визнано як рецидив злочинів. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України не встановлено.
Аналіз даних про особу обвинуваченого свідчить, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, має не зняту та непогашену судимість, в тому числі за злочини проти власності, за місцем свого проживання характеризуються посередньо, як особа, яка схильна до крадіжок чужого майна, на обліку у лікарів психіатра, фтізіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, офіційно працевлаштований не був.
Крім того, ОСОБА_4 04.06.2019 року засуджено вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 309, ст.70 КК України до п`яти років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України та звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в два роки та визначенням відповідних обов`язків. Під час дії останнього ОСОБА_4 і вчинено новий умисний злочин проти власності.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Крім того, підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому - судом не встановлені. Також, зважаючи на попереднє застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України, суд позбавлений можливості повторно застосувати зазначені положення відносно обвинуваченого.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, обставин їх вчинення, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, наявність обтяжуючої обставини у вигляді рецидиву злочинів, позицію державного обвинувача та обвинуваченого, потерпілих, а також відомостей, що характеризують його особу, обставини викладені органом пробації в досудовій доповіді, які вказують на дуже високий рівень ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та дуже високий рівень ймовірності небезпеки для суспільства, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинувачуваного ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання за:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст.71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
З урахуванням викладеного, на підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.06.2019 за ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, призначити остаточне покарання у розмірі 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Підсумовуючи вищезазначене суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, враховуючи, тяжкість злочинів та дані про особу обвинуваченого.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілими не заявлявся.
Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення товарознавчих та трасологічної експертиз на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Враховуючи наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини, на думку суду, до набрання вироком суду законної сили, до нього слід застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, встановивши ОСОБА_4 , на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідні обов`язки.
Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, ч. 4 ст. 70, ч.2 ст.71,ч.3 ст.78, ч. 2, 3 ст. 185 КК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.06.2019 та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (одного) місяця.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання та фактичного затримання ОСОБА_4 .
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили обрати у вигляді особистого зобов`язання з визначенням наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до правоохоронних органів, прокурора та суду; повідомляти суд та прокурора про необхідність зміни місця проживання, виїзду за межі Полтавської області; не залишати межі України без окремого дозволу суду.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на проведення товарознавчих експертиз в розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 85 коп. та 817 (вісімсот сімнадцять) грн. 25 коп. за проведення трасологічної експертизи.
Речовий доказ автомобільний акумулятор марки «ХТ», модель «ВАТ 60L» повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Речовий доказ мобільний телефон марки «Blackview», модель «Е7S» повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_7