Справа № 127/4546/16-к
Провадження №11-кп/801/10/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Капустяни, Тростянецького району, Вінницької області, громадянина України, українця, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

В с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2016 року скасувати повністю та винести новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим за ч.1 ст. 186 КК України та виправдати.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2016 року скасувати та винести новий вирок, яким визнати його невинуватим за ч.1 ст. 186 КК України .

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2016 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді двохсот сорока годин громадських робіт.
Стягнуто на користь держави витрати за проведення експертних досліджень та експертиз з ОСОБА_7 - в сумі 246 (двісті сорок шість) грн. 00 коп
Долю речових доказів вирішено.

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
У ОСОБА_7 , який знав, що в кімнаті АДРЕСА_2 у ОСОБА_9 знаходиться ноутбук марки «Sony» сірого кольору, 23 грудня 2015 року о 12.30 год. виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна. ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи мотиви наживи, зайшов до кімнати АДРЕСА_2 , в якій знаходився ОСОБА_9 , підійшов до тумбочки, звідки несподівано для потерпілого взяв ноутбук «Sony», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №225/16-21 від 28 січня 2016 року становить 2760,83 грн. Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 2760,83 грн.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.2,п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою скасування.
Будь-яких доказів того, що ОСОБА_7 заволодів ноутбуком потерпілого з метою збагачення стороною обвинувачення не надано .
Суд не врахував, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України , оскільки прямого умислу на безоплатне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, а саме збагачення за рахунок цього майна в обвинуваченого не було.
Суд в повній мірі дослідив всі надані сторонами кримінального провадження докази в їх сукупності та не дав їм належну юридичну оцінку.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що вирок суду є необєктивним, необгрунтованим, та винесеним із частковим порушенням процесуального законодавства, оскільки обвинувачення невірно кваліфікувало діяння обвинуваченого, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.
Суд проігнорував характер відносин ОСОБА_7 з ОСОБА_9 , саме те, що 22.12.2015 року він уклав угоду з ТОВ «Бондс», представником якої являється ОСОБА_10 , згідно якої він мав отримати позику в розмірі 10 000грн., заплативши при цьому «страховий внесок» в розмірі 1500 грн., після того, як він не отримав гроші у визначений термін намагався звязатися з ОСОБА_11 , подзвонивши на номер телефону, однак він був поза межею, зрозумівши, що його ошукали, 23.12.2015 року прийшов до офісу ТОВ «Бондс», де знову зустрівся з ОСОБА_11 , де потерпілий дав йому зрозуміти, що грошей обвинуваченому не бачити, після чого обвинувачений вирішив взяти ноутбук, де на його думку були докази протизаконності діяльності та віднести до поліції, про що він сказав ОСОБА_11 . Суд проігнорував сказане в суді ним та ОСОБА_9 , який підтвердив його намір віднести взятий ноутбук марки «Соні» в поліцію і вказав суду про мотивацію, що доводить відсутність в його діях злочинного умислу чи бажання наживи, наслідком ігнорування його свідчень і слів ОСОБА_11 стало невірне застосування закону зі сторони обвинувачення.
Судом неперевірено належним чином доведеність суб`єктивної складової сторони злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.
Судом не взяті до уваги свідчення потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 , свідчення обвинуваченого.
Докази надані слідством підтверджують лише обєктивну складову злочину, в той час як суб`єктивна сторона злочину не лише не знайшла свого підтвердження в ході судового провадження, вона була цілковито проігнорована як обвинуваченням так і судом першої інстанції, як результат вирок суду що стосується кваліфікації його діянь був винесений грунтуючись лише на словах прокурора, які без доказів є його власною точкою зору, яка не може слугувати доказом в суді.
Крім того, обвинувачений вказує, що до цього випадку жодних злочинів він не вчиняв, має позитивну характеристику, власну трьох кімнатну квартиру, яку можна здавати в оренду і продавати, коли буде крайня необхідність здобути гроші, це не говорячи про підтримку родичів та близьких, що в сукупності вказує не лише на не притаманність йому тих мотивів, які озвучив прокурор, а й на відсутність причини вчинення цих мотивів.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , який в повному обсязі підтримав вимоги апеляційної скарги, вказав, що ні слідчим, ні стороною обвинувачення не було доведено умислу ОСОБА_7 на заволодіння ноутбуком з корисливою метою, не спростовано також доводи обвинуваченого щодо мети заволодіння і можливості збагачення, який взяв ноутбук марки «Соні», як доказ вини ТОВ «Бондс» та привіз до поліції неушкоджений, нікому не збув, а віддав поліції та вказав, з якою метою взяв ноутбук, оскільки його коштами з шахрайською метою заволодів ОСОБА_9 та ТОВ «Бондс», за таких обставин відсутня субєктивна сторона злочину за ч.1 ст.186 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2016 року скасувати, а кримінальне провадження закрити; обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, а також вимоги апеляційної скарги захисника в частині скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2016 року та закриття кримінального провадження, просив врахувати, що прокурором не надано доказів його вини, а обвинувачення грунтується виключно на припущеннях; прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, пояснив, що в ході судового розгляду судом вірно встановлено обставини кримінального провадження, в частині злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , який забираючи, ноутбук, що належить ОСОБА_9 , переслідував корисливий мотив, а посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 на намір припинити злочинну діяльність не відповідають дійсності, оскільки, маючи докази злочинної діяльності ОСОБА_9 , ТОВ «Бондс» обвинувачений поїхав додому, а не до поліції з вказаним ноутбуком, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2016 року залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги захисника, обвинуваченого підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Виходячи зі змісту вимог ст. 370 КПК України рішення має законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

У апеляційній скарзі захисник, обвинувачений порушують питання щодо необєктивного, необгрунтованого винесення судового рішення з порушенням процесуального законодавства, невідповідності висновків суду, викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, згідно якої відповідальність передбачена за відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Свої висновки суд першої інстанції обгрунтував, посилаючись на показання потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 , досліджені у судовому засіданні докази, критично оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи рішення щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, суд не встановив конкретні обставини справи, не проаналізував та не надав відповідної юридичної оцінки діям обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 , не оцінив докази у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 наполягав на тому, що 22.12.2015 року після неотримання кредитних коштів від ОСОБА_9 та, дізнавшись з інтернет клубу, що фірма ТОВ «Бондс» шахраї, він знову 23.12.2015 року поїхав до ОСОБА_9 та, отримавши відповідь, що грошей він не отримає, сказав ОСОБА_9 , що забирає ноутбук і їде у поліцію на Пирогова,4. Вийшовши з офісу, купив пакет синього кольору та сів у тролейбус, однак через декілька хвилин у нього задзвонив телефон і він на вулиці Театральній, вийшов з тролейбусу та в розмові по телефону дізнався, що йому телефонує працівник ТОВ «Бондс», який представився працівником служби безпеки вказаного підприємства. Після розмови з ним ОСОБА_7 сів у маршрутку та поїхав додому за документами, які стосувалися оформлення кредиту з ОСОБА_9 , при виході з квартири у нього задзвонив телефон, то був працівник поліції, який запропонував йому зявитися до відділу поліції в чергову частину на Пирогова, 4, де за 25 хв. він був там.
На підтвердження доводів апеляційної скарги в додаток до апеляційної скарги ОСОБА_7 надавав копію кредитного договору № 001704 від 22.12.2015 року, додатку №1 до договору № 001704 від 22.12.2015 року, додатку № 2 до договору № 001704 від 22.12.2015 року, копію квитанції № 128С60332 від 22.12.2015 року про призначення платежу на ТОВ «Бондс» за договором № 001704 від 22.12.2015 року, що свідчить про існування між ОСОБА_7 та кредитною спілкою, від імені якої діяв ОСОБА_9 , фінансово- зобов`язальних відносин.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції не прийняв до уваги , що потерпілий ОСОБА_9 був представником ТОВ «Бондс», з яким ОСОБА_7 уклав договір від 22.12.2015 року про отримання позики 1000 грн. та в порядку виконання умов зазначеного договору сплатив 1500 грн., про що ОСОБА_7 пояснював під час апеляційного розгляду та під час судового розгляду.

Також судом першої інстанції не надано належної оцінки діям ОСОБА_7 , який взяв ноутбук у офісі і відніс у поліцію, де добровільно видав згідно протоколу огляду місця події 23.12.2015 року.

Судом апеляційної інстанції вживались заходи, щодо безпосереднього допиту потерпілого ОСОБА_9 .
В матеріалах кримінального провадження містяться відомості, що потерпілий ОСОБА_9 проживає за адресою АДРЕСА_3 .
Однак, враховуючи те, що згідно листа від 13.03.2019року № 169 Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_9 в с.Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області не проживає та не зареєстрований, інформацією про дану особу Вінницько-Хутірська сільська рада не володіє, повідомити потерпілого ОСОБА_9 про розгляд апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2016 року шляхом відправлення рекомендованого повідомлення про судовий розгляд не представилось можливим.
У відповідності до Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 року № 814 із змінами і доповненнями, внесеними наказом від 3 червня 2020 року № 248 Державної судової адміністрації України ОСОБА_9 повідомлений через відділ інформаційного забезпечення Вінницького апеляційного суду, який на веб-порталі судової влади України розмістив оголошення про його виклик до Вінницького апеляційного суду.

Незважаючи на вжиті заходи потерпілий ОСОБА_9 до суду не з`явився, тому Вінницьким апеляційним судом відтворено звукозапис з технічного носія інформації допиту потерпілого у суді першої інстанції.
Під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 пояснював, що з обвинуваченим ОСОБА_7 він познайомився наприкінці 2015 році, коли обвинувачений 22.12.2015 року прийшов у ТОВ «Бондс» укладати кредитний договір. 23.12.2015 року ближче до обіду, близько першої години дня без попередження обвинувачений ОСОБА_7 зайшов у його кабінет, попрямував до ноутбуку, який лежав на столі, взяв його, відповівши на його запитання, що віднесе ноутбук до поліції, оскільки тут всі шахраї, не віддають кредит.

Суд першої інстанції показання потерпілого ОСОБА_9 виклав у вироку не в повному обсязі, не прийняв до уваги та не перевірив належним чином, що потерпілий зазначав, що на його запитання обвинувачений ОСОБА_7 відповів, що ноутбук забирає, щоб завезти до поліції, оскільки вважає їх шахраями, не дав оцінку у сукупності з показаннями ОСОБА_7 , іншими доказами, не встановив мотив кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що покази потерпілого ОСОБА_9 під час судового розгляду щодо причин та обставин, за яких ОСОБА_7 взяв ноутбук узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Допитаний під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_13 , пояснював, що під час чергування у слідчо-оперативній групі у Вінницькому ВП за адресою Пирогова,4 за викликом чергового виїзджав до офісу, точну адресу не памятає, де як йому сказали невідома особа увірвалася до приміщення офісу і викрала ноутбук. Вказав, що він дійсно дзвонив ОСОБА_7 , де взяв його номер телефону точно не памятає. По телефону ОСОБА_7 повідомив, що мав намір їхати до поліції. Після його дзвінка до ОСОБА_7 обвинувачений сам прийшов до поліції. Зі слів ОСОБА_7 стало відомо, що у нього була конфліктна ситуація з потерпілим щодо оформлення кредиту, тому, забравши ноутбук він хотів таким чином повернути свої кошти. Ноутбук ОСОБА_7 повернув, приїхавши до поліції, звідки їхав з ноутбуком свідку невідомо. На думку свідка, не було мотиву у ОСОБА_7 вкрасти ноутбук, він не мав матеріальної вигоди, судячи з його поведінки та пояснень.

Свідок ОСОБА_14 під час апеляційного розгляду пояснював, що виклик на виїзд надійшов по номеру телефону 102, що невідома особа у приміщенні офісу по вул. Визволення, 2 незаконно заволоділа ноутбуком, на виклик він прибув разом з оперативним працівником ОСОБА_13 .
Було встановлено, зі слів потерпілого ОСОБА_9 , що ОСОБА_7 зайшов у приміщення офісу і заволодів ноутбуком. Особу ОСОБА_7 встановлено у звязку з тим, що він звертався до ОСОБА_9 за позикою, кошти йому не надійшли за кредит і він прийшов, влаштував конфлікт і заволодів ноутбуком. В подальшому оперативним працівником було викликано ОСОБА_7 на АДРЕСА_4 , він прибув через деякий час, в присутності понятих віддав ноутбук.

Під час апеляційного розгляду досліджено докази: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.12.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 просить прийняти міри до ОСОБА_7 , який 23 грудня 2015 року о 12:30 год. відкрито заволодів його ноутбуком Sony сірого кольору, який знаходився у кабінеті №226-1 по вул. Визволення, 2 у м. Вінниці, заподіявши матеріальну шкоду на суму 4000 грн.; протокол огляду місця події від 23.12.2015 року, згідно якого за участю понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 в приміщенні кабінету №4 по вул. Пирогова в м. Вінниці за добровільної згоди проводився огляд ОСОБА_7 , у якого з пакету синього кольору було виявлено та вилучено ноутбук сірого кольору марки «Соні», модель РСG 393-Р, заяву ОСОБА_7 про проведення поверхневого огляду від 23.12.2015 року, згідно якої ОСОБА_7 добровільно дав згоду працівникам поліції на проведення його поверхневого огляду, висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 28.01.2016 року, згідно якого ринкова вартість ноутбука марки «SONY» моделі «VGN-FZ21zr» серії «Vaio» при умові робочого стану на момент вчинення злочину становила 2760,83 грн.; протокол предявлення особи для впізнання за фотознімками від 23.02.2016 року, згідно якого свідок ОСОБА_12 з осіб зображених на фото впізнав особу ОСОБА_7 , який 23 грудня 2015 року о 12:30 год. зайшов в приміщення по вул. Визволення, 2 у м. Вінниці та через кілька хвилин вийшов з ноутбуком сірого кольору в руках, який був без зарядного пристрою.
Сукупність зазначених доказів узгоджується з показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідків щодо обставин, які мали місце 23.12.2015 року.

В апеляційній скарзі та в своїх поясненнях ОСОБА_7 звертає увагу на те, що хоча свідок ОСОБА_12 невірно вказав рік коли сталася подія в ТОВ «Бондс», суд першої інстанції прийняв його покази.
Забезпечити явку свідка ОСОБА_12 до суду апеляційної інстанції не представилося можливим через те, що за адресою АДРЕСА_5 свідок ОСОБА_12 не проживав, а лише винаймав квартиру, що підтверджується рапортом дільничого офіцера поліції Вінницького ВП ОСОБА_17 .
Відповідно судом апеляційної інстанції відтворено звукозапис з технічного носія інформації допит свідка ОСОБА_12 від 17.05.2016 року, який під час судового розгляду пояснював, що він працював охоронником в ТОВ «Бондс», яке знаходиться по вул. Визволення, 2 у м. Вінниці, до них у приміщення взимку того року зайшов обвинувачений ОСОБА_7 , а вже через 10-20 хв. вийшов з ноутбуком сірого кольору в руках, а через декілька хвилин після вказаної події приїхали працівники поліції та повідомили, що невідомий відкрито заволодів ноутбуком потерпілого ОСОБА_9 .
Те, що свідок невірно вказав дату вчинення кримінального правопорушення не спростовує той факт, що ОСОБА_7 приходив 23.12.2015 року до ОСОБА_9 , що не заперечує і сам обвинувачений.
Крім того, свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 під час проведення слідчої дії, згідно протоколу предявлення особи для впізнання за фотознімками від 23.02.2016 року.

Безпосередньо дослідивши зазначені докази в сукупності з показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідків суд апеляційної інстанції приходить до висновку, щодо наявності підстав для скасування вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Згідно ст. 186 ч.1 КК України грабіж це відкрите викрадення чужого майна. Викрадення вважається відкритим, якщо воно вчинюється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює ,що ці особи розуміють сутність його злочинних дій. Відкритим вважається і таке викрадення, яке було помічене сторонніми особами і цю обставину злочинець не тільки усвідомлював, але й нехтував нею. При вчиненні грабежу винний діє відкрито, зухвало і свідомо нехтує присутністю власника майна або особи , яка володіє майном чи охороняє його, або сторонніх осіб.
З субєктивної сторони грабіж вчиняється з прямим умислом і є злочином корисливим. Винний усвідомлює, що він обертає майно на свою користь відкритим способом або шляхом застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, і бажає таких наслідків, керуючись при цьому корисливими мотивами.

Судом першої інстанції не встановлено субєктивну сторону кримінального правопорушення, передбачену ч.1 ст. 186 КК України в діях ОСОБА_7 .

Доказів, що обвинувачений ОСОБА_7 керувався прямим умислом, корисливим мотивом на заволодіння ноутбуком, мав на меті збагатитися за рахунок вказаного ноутбуку стороною обвинувачення не надано.
Заперечення прокурора, що доказом винуватості ОСОБА_7 є те, що він з ноутбуком поїхав додому, а не до поліції, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки дані обставини не спростовують сукупність доказів, які вказують на відсутність умислу у ОСОБА_7 на заволодіння ноутбуком, на відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.
Крім того, стверджуючи, що ОСОБА_7 переслідував корисливий мотив , прокурор належним чином не обгрунтував свої висновки.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 прийшов до ОСОБА_9 23.12.2015 року в звязку з невиконанням обов`язків згідно укладеного договору від 22.12.2015 року. В подальшому ОСОБА_7 взяв ноутбук, який лежав на тумбочці, який в подальшому відвіз 23.12.2015 року до відділку поліції, де за його добровільної згоди ноутбук було вилучено.
Показання ОСОБА_7 , що він прийшов в офіс та забрав ноутбук марки «SONY» моделі «VGN-FZ21zr» для передачі до правоохоронних органів поліції, оскільки він в такий спосіб хотів викрити злочинні, шахрайські схеми кредитної спілки, після чого поїхав додому, щоб взяти документи договір з кредитною спілкою та разом з ноутбуком передати їх в поліцію, що він і зробив є послідовними, узгоджуються з показами свідка ОСОБА_13 щодо обставин виявлення та вилучення ноутбуку, що ОСОБА_7 повідомляв, що вчинив дії внаслідок неправомірних дій працівників кредитної спілки і бажання викрити їх злочинну та шахрайську діяльність, іншими доказами.
З показів ОСОБА_7 , свідків вбачається, що в разі наявності умислу на заволодіння майном у обвинуваченого була реальна можливість його реалізувати, однак він сам приїхав до відділу поліції, де добровільно видав ноутбук, що свідчить про відсутність умислу на заволодіння чужим майном, корисливих мотивів.

Перевірені докази, встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення вказують на відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.
Відповідно ст. 284 КК України підставою для закриття кримінального провадження є встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.
Керуючись ст. 404, 405,407, 419 КПК України суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2016 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 186 КК України скасувати.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 186 КК України закрити в звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Судове рішення може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4