Справа № 725/5247/19
Провадження № 11-кп/4808/70/21
Категорія ст.197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційними скаргами (далі АС) захисника обвинуваченого ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_11 , на ухвалу Садгірського районного міста Чернівці від 14 грудня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Садгірського районного міста Чернівці від 14 грудня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.186, ч.3 ст.189, ч.3 ст.289 КК та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.189, ч.3 ст.289 КК, до 11 лютого 2021 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що підстави та ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК, на підставі яких обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинувачених на даний час не відпали, більш м`які запобіжні заходи будуть не дієвими, тому вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , до до 11 лютого 2021року включно .

Дана ухвала щодо обвинуваченого ОСОБА_12 не оскаржується.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_13 подав АС, в якій зазначає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою щодо його підзахисного ухвалена із значними порушеннями вимог кримінального процесуального права та вказує на відсутність необхідності у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить ухвалу Садгірського районного міста Чернівці від 14 грудня 2020 року скасувати та постановити нову, якою змінити міру запобіжного заходу для ОСОБА_8 .

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_11 подав АС, в якій зазначає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 ухвалена із значними порушеннями вимог кримінального процесуального права та вказує на відсутність необхідності у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, зазначив, що суд не взяв до уваги сімейний та матеріальний стан його підзахисного, його особисту характеристику.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити міру запобіжного заходу для ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисників, які підтримали свої АС, просять ухвалу суду скасувати та задовольнити їхні апеляційні вимоги; пояснення прокурора, який вважає АС необгрунтваними, просить залишити їх без задволення, а ухвалу суду без зміни; перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та додані документи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Колегія суддів виходить з того, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним з обмеженням конституційного права особи на свободу, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Так, відповідно до ч.1 ст.194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винною у вчинені злочину та призначення їй покарання.

Намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду та визнана правовою підставою для відводу складу суду

Відповідно до матеріалів контрольного провадження, на розгляді Садгірського районного суду м. Чернівці перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст. 186, ч.3 ст. 189, ч.3 ст.289 КК, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст. 189, ч.3 ст.289 КК. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , відповідно до ст.12 КПК України, є злочинами середньої тяжкості, тяжким та особливо тяжким. Вказаний обвинувальний акт було затверджено прокурором 16.09.2019 року та спрямовано до Садгірського районного суду м. Чернівці.

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2019 року підозрюваним ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Колегія суддів підтверджує, обґрунтованими доводи клопотання прокурора про наявність ризиків, які встановлені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК та необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на час звернення з відповідним клопотанням до суду.

Колегія суддів вважає, що інші альтернативні запобіжні заходи, враховуючи особу кожного з обвинуваченого, тяжкість висунутого кожному з ним обвинувачення та наявність ризиків, які передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК, не зможуть забезпечити необхідну процесуальну поведінку кожного з обвинувачених.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Колегія суддів визнає, що тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинувачених, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини та вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд приймає до уваги, що рішення місцевого суду щодо розгляду питання про законність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених, кримінальне провадження щодо яких розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки.

Суд апеляційної інстанції повинен ретельно перевіряти чи зміна судового рішення та обрання більш м`якого запобіжного заходу, який виявиться таким, що не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених може призвести до істотних негативних наслідків, які не дозволять суду першої інстанції розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

За таких обставин, АС захисника обвинуваченого ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_11 не підлягають до задоволення.

З урахуванням наведеного та керуючись, ст.ст. 404, 405,407,418, 419, 422-1 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги: захисника обвинуваченого ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Садгірського районного міста Чернівці від 14 грудня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5