Справа № 452/459/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/567/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 квітня 2020 року відносно ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , -
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 квітня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до ст.76 КК України покладно на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до Самбірського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області та повідомляти цей відділ про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту, залишено до набрання вироком законної сили.
Цим же вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 71 та ч. 3 ст. 78 КК України частково приєднано невідбуте покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, призначене за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2019 року за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_6 остаточне покарання - позбавлення волі на строк п`ять років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 6 лютого 2020 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_6 , який раніше вчиняв злочини, передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, 26 січня 2020 року о 01 год. 40 хв. поблизу СШ № 10 по вул. Василя Стуса, 8 у м. Самборі Львівської області під час з`ясування стосунків із ОСОБА_9 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, відкрито заволодів майном ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном марки «Neffos C5A», вартістю 1 000,00 грн. та гаманцем, у якому знаходилися гроші в сумі 1 020 грн., чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 2 020,00 грн., тобто вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, а саме злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
ОСОБА_7 26 січня 2020 року о 01 год. 50 хв. поблизу СШ № 10 по вул. Василя Стуса, 8 у м. Самборі Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, після того, як ОСОБА_6 заволодів майном ОСОБА_9 відкрито заволодів частиною майна потерпілого, а саме мобільним телефоном марки «Neffos C5A», вартістю 1 000,00 грн., чим вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на цей вирок суду. Просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Не погоджуючись із даним вироком суду, ОСОБА_6 заперечує свою вину у вчиненні інкримінованого злочину. Вказує на відсутність у нього умислу на викрадення майна потерпілого, з яким у нього вийшло непорозуміння. Зазначає, що у судовому засіданні потерпілий заявив, що свої покази у відділі поліції він давав під диктовку.

Даний вирок суду щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку не оскаржується.
На апеляційний розгляд ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, не доставлявся, оскільки такої вимоги не заявляв, його захисник ОСОБА_10 не з`явився та про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою, яку отримав 30.06.2020 року, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення №293, - що у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.
При апеляційному розгляді справи прокурор заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим . Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції у повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за наведених у вироку суду першої інстанції обставинах, є вірний, стверджується наявними у справі доказами, які суд першої інстанції дослідив у відповідності до вимог ст.94 КПК України, дав їм належну правову оцінку та вірно поклав в основу обвинувального вироку.

Колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Так, вина ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, стверджується, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 26 січня 2020 року, приблизно о 1 годині ночі, він йшов до магазину «Сова», де біля приміщення магазину побачив діда, який лежав на землі у неприродній позі. Про це він повідомив у магазині, працівник якого подивився і сказав, що з ним все в порядку. Коли він вийшов з магазину, то запитав у діда чи потрібна йому допомога, на що той відповів, що йому потрібно допомогти добратися до дому. Тоді він допоміг йому піднятися, подзвонив на таксі, однак таксі відмовилося їхати і він пішов додому у напрямку магазину Італійські товари, де його наздогнали ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який заявив, що він вкрав у діда гроші і що потрібно повернутися до діда та все з`ясувати, на що він відповів, що нічого не брав, повертатися назад не збирався. Потерпілий вказав, що ситуація, яка склалась змусила його втікати, оскільки було темно і він не знав у що саме це переросте, але біля СШ № 10 він спіткнувся і впав. До нього першим підбіг ОСОБА_7 і намагався допомогти йому піднятися. Коли він піднявся, то виявив, що у нього не стало гаманця і телефону, які він побачив у руках ОСОБА_6 . Хто саме і як витягнув у нього речі він не знає. На вимогу потерпілого повернути його документи, оскільки він нічого не брав, обвинувачені відмовились і ОСОБА_6 відповів, щоб потрібно повернутися до того діда. Після чого потерпілий пішов додому. Коли прийшов додому, то через інтернет зв`язався зі своєю знайомою, з якою розмовляв по телефону, коли йшов від магазину «Сова», і вона повідомила, що викликала поліцію.
Суд першої інстанції належно оцінив, вірно взяв до уваги та поклав в основу обвинувального вироку наведені показання потерпілого ОСОБА_9 , оскільки такі показання у повній мірі узгоджуються із іншими дослідженими та оціненими судом першої інстанції доказами, а саме:
-даними заяви та витягу з ЄДРДР, з яких вбачається що 27 січня 2020 року до Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області із письмовою заявою звернувся ОСОБА_9 , про те, що 26 січня 2020 року о 01 год. 40 хв. двоє невідомих осіб, перебуваючи біля будинку № 8 по вул. Василя Стуса у м. Самборі Львівської області, відкрито заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном марки «Нефос Ц5» із стартовим пакетом № НОМЕР_1 , гаманцем, у якому були гроші в сумі 1020 грн., посвідчення водія та три банківські картки (а. с. 39, 40);
-даними заяви ОСОБА_7 від 28 січня 2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_11 добровільно видав мобільний телефон марки «Neffos», посвідчення водія на прізвище ОСОБА_9 , банківський картку «Idea Bank», видану на ім`я ОСОБА_12 , та дві банківські картки «ПриватБанк», якими він із ОСОБА_13 26 січня 2020 року о 01 год. 40 хв. по вул. Василя Стуса, 8 у м. Самборі відкрито заволоділи у невідомого хлопця (а. с. 43).
-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30 січня 2020 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 за сукупністю ознак зовнішнього вигляду впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка 26 січня 2020 року на вул. Стуса у м. Самборі Львівської області з невідомим чоловіком відкрито заволоділи його гаманцем та мобільним телефоном (а. с. 52-54).
-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30 січня 2020 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 за сукупністю ознак зовнішнього вигляду впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 26 січня 2020 року о 01 год. 40 хв. на вул. Стуса у м. Самборі Львівської області з невідомим чоловіком відкрито заволоділи його гаманцем та мобільним телефоном ( а. с. 55-57).
Колегія суддів переконана, що сукупність цих доказів повністю підтверджує вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, оскільки вони не викликають сумнівів у своїй правдивості та є належними і допустимими. Висновки суду першої інстанції, зазначені у його вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Вищенаведені докази у своїй сукупності спростовують покликання обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність у нього умислу на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що на його вимогу повернути належне йому майно, обвинувачені відмовились. Той факт, що потерпілий просив в обвинувачених повернути викрадені у нього речі, підтверджено і показаннями, наданими у суді першої інстанції, як обвинуваченого ОСОБА_6 , так і обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Вчиняючи грабіж особа усвідомлює, що вона вчиняє вилучення чужого майна. Особливість усвідомлення особою ознак об`єктивної сторони злочинів стосовно викрадення, пов`язана з тим, що особа розуміє, що їх може бути вчинено тільки шляхом дій заволодіння предметами матеріального світу шляхом їх вилучення проти або поза волею власника, потерпілої особи, тощо.
Суб`єктивна сторона грабежу характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому, винна особа ігнорує цю обставину.
Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

На виконання даної вимоги закону, суд першої інстанції, безпосередньо допитавши у судовому засіданні потерпілого про обставини справи, дав належну оцінку цим показанням, обґрунтовано врахував їх при прийнятті рішення та навів такі у вироку.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, які б вплинули на правильність прийнятого у справі рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд визнає подану у справі апеляційну скаргу необґрунтованою та вважає, що така до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 квітня 2020 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою у цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: