Справа № 373/1647/17
Номер провадження 1-кп/373/17/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі

кримінальне провадження № 0000744 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скаржинці Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не військовозобов`язаного, не працюючого, який не перебуває обліку в службі зайнятості, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.06.2015 за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на строк три роки,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
встановив:

ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, 11 серпня 2017 року близько 22:50 год., перебуваючи на території ТОВ «Агрошляхбуд», що знаходиться по вулиці Привокзальній в с. Переяславське Переяслав-Хмельницького району Київської області, не маючи дозволу власника на користування автомобілем, маючи до нього відкритий доступ, реалізуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортними засобом з метою доїхати до місця свого призначення, підійшов до автомобіля марки «DAEWOO LANOS», червоного кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , відчинив незамкнені двері та проник в його салон. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , запустив двигун ключами, які були в замку запалювання, увімкнув одну із передач механічної КПП та відпустив щеплення, при цьому натиснувши на педаль газу, почав рух автомобілем в напрямку свого місця проживання.

У подальшому під час руху пошкодив автомобіль, а згодом залишив його обабіч дороги та зрозумівши, що може бути викритий у вчиненні злочину, самостійно повідомив патрульних поліцейських, що рухалися в напрямку до нього, про обставини події.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 97 516,09 грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 12-2/904 від 28.08.2017.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав та показав в суді, що 11.08.2017 на прохання сина потерпілої ОСОБА_7 , з яким познайомився лише того дня, здійснював зварювальні роботи глушника автомобіля «DAEWOO LANOS» на території асфальтного заводу в с. Переяславське Переяслав-Хмельницького району. На вказану територію він потрапив разом із ОСОБА_7 на цьому ж автомобілі. За кермом був він, оскільки ОСОБА_7 був у нетверезому стані та попросив його сісти за кермо. Кому належить автомобіль він не знав, сприймав ОСОБА_7 як власника.

Перебуваючи на території асфальтного заводу він здійснював зварювання резонатора глушника автомобіля, а ОСОБА_7 разом з охоронником цього заводу в цей час вживали спиртне, закушували. Він також пригощався, але спиртного не вживав.

Під час вечері він вживав разом з ними спиртне, вели бесіду під час якої ОСОБА_7 попросив його наступного ранку поїхати з ним на базар для продажу автомобіля. Пізно ввечері він попросив ОСОБА_7 відвести його додому, але він був у нетверезому стані та дозволив йому їхати на автомобілі самому, але вранці слід було повернути машину назад. Така розмова була в присутності сторожа. Він повідомив сторожа, що бере автомобіль, сів у нього та поїхав додому. Ніхто його не зупиняв.

Коли він приїхав додому, то його співмешканка, дізнавшись про те, що він приїхав на чужому автомобілі, не впустила його в помешкання. Він поїхав в сусіднє село до друзів, а потім під ранок до асфальтного заводу, де спав ОСОБА_7 . Під час руху він пошкодив автомобіль, а згодом в ньому закінчилося пальне і він залишив його на обочині дороги. Пішов до знайомих відпочивати.

Вранці по дорозі до асфальтного заводу він був затриманий працівниками поліції, оскільки сам повідомив їх про подію, побачивши патрульний автомобіль.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала суду, що того дня її не було вдома, а її син мав підготувати машину для продажу. Наступного ранку їй зателефонував син з іншого, а не свого телефону, бо його телефон був в салоні автомобіля, і повідомив, що обвинувачений взяв автомобіль і не повернув. Вона передзвонила на номер телефону сина і ОСОБА_4 відповів. Вона попросила, щоб він повернув машину і вона не матиме до нього жодних претензій, але він сказав, що він умовно засуджений і боїться відповідальності, а машина стоїть в селі.

Прибувши додому вона побачила пошкоджену машину та поліцію. Їй відомо, що поліцію викликав її син.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що в той час вони проживали з ОСОБА_4 у незареєстрованому шлюбі. Того вечора, коли він приїхав до її будинку на чужій машині - «DAEWOO LANOS» червоного кольору. Вона сказала йому повернути машину назад і лише тоді приходити до неї. На це він відповів, що йому дозволив взяти автомобіль ОСОБА_7 , але вона не повірила цьому і вимагала повернути машину. Він поїхав від неї, але куди не знає.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що у той період він сторожував на асфальтному заводі в с. Переяславське. В один із днів серпня 2017 року до нього приїхав його сусід ОСОБА_7 і попросив надати можливість на території заводу заварити глушника автомобіля. За кермом автомобіля був ОСОБА_4 , бо ОСОБА_7 був добре випивши. Він дозволив проведення таких робіт. На території заводу вони були з 19 до 22 години. Під час того, як ОСОБА_4 займався зварювальними роботами, то ОСОБА_7 підсвічував йому ліхтарем мобільного телефону та пив у машині.

По розмові ОСОБА_7 та ОСОБА_4 він зрозумів, що вони готують машину на продаж, оскільки підходив до них з цікавості близько 10 разів. Також з розмови він зрозумів, що ОСОБА_7 того дня посварився із своєю матір`ю.

Після роботи вони вечеряли, вживаючи спиртне. Ініціатором вживання спиртного був саме ОСОБА_7 . Він чув від ОСОБА_7 , що наступного дня слід бути на базарі близько 5 години і зрозумів, що він дозволив ОСОБА_4 поїхати додому.

ОСОБА_7 був добре випивши, тому він запропонував йому залишитися спати у нього, а ОСОБА_4 сказав, що буде їхати додому. Коли він поїхав, то ОСОБА_7 дивився телевізор, а потім заснув.

Коли ОСОБА_4 мав намір їхати додому, то він його випроводжав з території, перебував поруч з ним і не бачив в його діях жодного наміру щодо угону, оскільки зрозумів зі слів ОСОБА_7 , що той говорив ОСОБА_4 , що о 5 ранку він його чекає з машиною.

Наступного ранку, коли ОСОБА_7 прокинувся, то він запитав у нього чому вони досі не поїхали на базар. На це він відповів запитанням про те, чому ОСОБА_4 досі не приїхав. Про автомобіль він згадав лише близько 8 години ранку. Пішов до сусіда, випив у нього, а потім зателефонував у поліцію.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що з ОСОБА_4 не знайомий. Їх познайомив його сусід, котрий відрекомендував ОСОБА_4 як чоловіка, що може заварити глушника в автомобілі, що належить його матері.

Прибувши на територію асфальтного заводу почали займатися зварювальними роботами. Ключі до автомобіля були в замку запалення, дозволу на керування ОСОБА_4 з метою поїздки додому він не давав. У той час, коли ОСОБА_4 займався зварювальними роботами, він із сусідом (сторожем) пив горілку, пізніше до них приєднався ОСОБА_4 . Закінчення роботи ОСОБА_4 він не бачив, бо заснув. Лише зі слів охоронника дізнався, що на автомобілі поїхав ОСОБА_4 , оскільки він йому дозволив.

Із рапорту чергового Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області від 12.08.2017 вбачається, що 12.08.2017 о 07.37 ОСОБА_7 повідомив на службу «102» про угон транспортного засобу автомобіля «DAEWOO LANOS».

Із протоколу огляду місця події від 12.08.2017 вбачається, що автомобіль «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 було виявлено в с. Переяславське Переяслав-Хмельницького району Київської області з певними механічними пошкодженнями. При цьому ОСОБА_4 пояснив, що напередодні без дозволу власника взяв цей автомобіль з території ТОВ «Агрошляхбуд» в с. Переяславське.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2017 свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 , як особу, що здійснила угон автомобіля.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2017 свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_4 , як особу, що здійснила угон автомобіля.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 31.08.2017 за участю обвинуваченого та додатком до нього у виді відеозапису підтверджуються факт заволодіння транспортним засобом буз дозволу власника чи володільця.

Об`єктивна сторона злочину за ст. 289 КК України полягає в незаконному заволодінні транспортним засобом це протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Власником автомобіля є потерпіла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 13.08.2008. Свідок ОСОБА_7 не є власником автомобіля. Його право користування також не підтверджується жодним доказом у справі.

Незаконність заволодіння транспортним засобом полягає у тому, що винна особа не має права використовувати транспортний засіб для поїздки на ньому. Стану крайньої необхідності в діях обвинуваченого для поїздки на автомобілі не було.

Суб`єктивна сторона в діях ОСОБА_4 полягає у наявності прямого умислу, адже він розумів та усвідомлював, що заволодіває транспортним засобом без належної правової підстави, тобто незаконно. В його діях виключається допущення фактичної помилки вважати, що завдяки дружнім стосункам чи родинним зв`язкам, він мав право користуватися автомобілем. Адже, він лише за кілька годин до угону познайомився із сином потерпілої, у родинних відносинах з ними також не перебуває.

Існування певних протирічь між показаннями обвинуваченого, свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7 щодо наявності чи відсутності дозволу ОСОБА_7 на здійснення поїздки ОСОБА_4 додому, суд розцінює як певну особливість людини, яка стала носієм певної інформації, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Визнання своєї вини та підтвердження обставин події підтверджується показаннями самого обвинуваченого під час слідчого експерименту. Його ж покази в суді, які вказують на протилежне, не можуть спростовувати інші докази. Адже, свідок ОСОБА_7 категорично стверджує про відсутність надання ним дозволу ОСОБА_4 користуватися автомобілем. Показання свідка ОСОБА_9 не носять категоричного змісту, а мають ознаки ймовірності та припущення, оскільки він зазначив про те, що йому здалося із розмови ОСОБА_4 та ОСОБА_7 чи він зрозумів з їх розмови про наявність дозволу на користування автомобілем.

Потерпіла ОСОБА_6 будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, оскільки 19.06.2015 ОСОБА_4 був засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років шести місяців позбавлення волі із встановленням іспитового строку на три роки.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, також не встановлено, оскільки повторність вчинення злочину є кваліфікуючою ознакою злочину, а тому рецидив злочинів відсутній.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, позицію потерпілої, яка не має будь-яких претензій до обвинуваченого, і приходить до висновку призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки злочин вчинено у період іспитового строку за попереднім вироком.

Цивільний позов по справі не заявлено. Клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не заявлялося.

Питання речових доказів вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України від 14.06.2015 року та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 593 (п`ятсот дев`яносто три) гривні 22 коп.

Речові докази: автомобіль марки «DAEWOO LANOS», червоного кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що переданий на зберігання власнику ОСОБА_6 , повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в порядку, визначеному ч.6 ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1