Справа № 357/3322/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Біла Церква, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, має на утриманні неповнолітніх дітей, пенсіонера з інвалідністю 2 групи, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)23.01.2019 вироком Білоцерківського міськрайсуду за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.; штраф сплачено 23.01.2019.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

представник потерпілої ОСОБА_5 , яка одночасно є цивільним позивачем, адвокат ОСОБА_6
потерпіла ОСОБА_5 , яка одночасно є цивільним позивачем
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_3 , який одночасно є цивільним відповідачем
встановив:
25 вересня 2017 року, близько 19 години 20 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos TF 69Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху по вулиці Заярській в напрямку проспекту Князя Володимира, поблизу перехрестя з вулицею 2-га Заярська, в м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, згідно з яким «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» після виникнення небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 , який спочатку пішки, тримаючи з правого боку велосипед «ARDIS», а потім рухаючись на велосипеді, перетинав проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху транспортного засобу, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_8 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 414 від 21.10.2017 встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від перелому кісток склепіння та основи черепа з дифузною травмою головного мозку, на що вказують: перелом кісток склепіння та основи черепа; крововиливи в м`які покриви голови, у шлуночкову систему головного мозку та у тканину головного мозку, рідкий стан крові. Знайдені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження заподіяні тупими предметами, могли виникнути в час та обставин вказаних у постанові, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3 б) та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав. При цьому дав суду показання, що 25.09.2017 близько 19 год. 20 хв. він на автомобілі «Деу Ланос» рухався по вул. Заярській в м.Біла Церква в напрямку центра міста. Рухався у лівій смузі руху зі швидкістю близько 40 км/год. В дзеркало заднього виду побачив мікроавтобус, який також рухався у лівій смузі руху. Надаючи вказаному транспортному засобу перевагу в русі, перестроївся у праву смугу руху. Попереду нього у правій смузі рухався якийсь автомобіль. В якийсь момент прийняв рішення перестроїтись знову у лівий ряд. При цьому зосередив свій погляд у дзеркало заднього виду, щоб переконатись, що він не створює нікому перешкод у русі. Коли він перевів свій погляд вперед на проїзну частину, то побачив попереду свого автомобіля чоловіка, який перетинав проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку його руху. Від несподіванки прийняв різко вліво. Однак відстань була незначною, в результаті чого сталось зіткнення автомобіля «Деу Ланос» з велосипедистом. Наїзд відбувся на лівій смузі руху в напрямку центра міста. Автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху і зупинився біля лівого узбіччя. Смерть потерпілого настала на місці події. Цивільний позов потерпілої визнав частково, а саме: матеріальну шкоду визнав частково визнав позовні вимоги в сумі 20 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди,. посилаючись на скрутне матеріальне становище, так як не працює в силу стану здоров`я. Добровільно відшкодував потерплій 5 тис. грн.

Крім власних показань обвинуваченого, його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена повністю наданими прокурором доказами у їх сукупності: показаннями потерпілої, свідків, документами - протоколами слідчих дій та процесуальними рішеннями; висновками судових експертиз, зокрема:
Показаннями потерпілої ОСОБА_5 з яких видно, що загиблий ОСОБА_8 був її батьком. 25.09.2017 вона перебувала за місцем свого проживання. Батько того вечора на велосипеді поїхав до своєї сестри ОСОБА_9 , яка проживає по АДРЕСА_2 . Близько 19 год. 45 хв. тітка зателефонувала до них додому і повідомила, що батько потрапив в ДТП, під час якої загинув. Пояснила, що їй стало відомо, що батько переходив проїзну частину дороги по вул. Заярській, ведучи велосипед в руках. Заявлений цивільний позов підтримала у повному обсязі та просить стягнути з обвинуваченого 60 574 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та 300 000 грн. моральної шкоди.
Вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 заслуговує покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами у розмірі визначеному судом.
Показаннями свідка ОСОБА_10 відповідно до яких восени 2017 року, точної дати він не пам`ятає, у вечірній час він ішов по вул. Заярській в м. Біла Церква в сторону масиву Таращанського по лівому узбіччі. На вулиці сутеніло, було ввімкнене вуличне освітлення. Машини їхали з включеним світлом фар. Він розмовляв по мобільному телефону та по ходу руху побачив трьох людей з велосипедами - два чоловіки та одна жінка, які стояли обличчям до дороги та про щось розмовляли між собою. Коли він повернув в сторону вул. 2-гої Заярської, то боковим зором побачив як один із чоловіків почав перетинати проїзну частину дороги. Потім почув глухий удар. Сам момент удару він не бачив. Коли повернувся в ту сторону, то побачив автомобіль «Деу Ланос», який їхав зі сторони масиву Таращанського. Колір автомобіля він не пам`ятає. Після удару автомобіль стояв посередині дороги ближче до центру, а людина лежала в метрах 5 від автомобіля та метрах 10 від того місця, де стояли люди коли він їх спочатку побачив. Він почав викликати швидку допомогу. А потім пішов додому.
Показаннями свідка ОСОБА_11 , відповідно до яких восени 2017 року, точної дати не пам`ятає, близько 18 год. 30 хв. - 19 год. він рухався в м. Білій Церкві по вул. Заярській в напрямку вул. Таращанської разом зі своєю дружиною на автомобілі «Субару Аутбек» зі швидкістю приблизно 60 км/год. Вони їхали в лівому ряду ближче до роздільної смуги. На вулиці було майже темно. В цей час на протилежному узбіччі він побачив чоловіка похилого віку, який був з велосипедом. В зустрічному напрямку в правій смузі рухались транспортні засоби. В лівій смузі транспортних засобів не було. В цей час чоловік похилого віку, тримаючи в руках велосипед, вийшов на проїзну частину дороги. Автомобіль темного кольору, який рухався у правому ряду, зупинився та почав пропускати чоловіка. Пішохід пройшовши частину дороги, де стояв автомобіль, який його пропускав, перекинув ногу через велосипед і почав рух на велосипеді. Одночасно з діями чоловіка автомобіль «Ланос» темно-червоного кольору, який стояв за автомобілем темного кольору, який пропускав пішохода, різко виїхав із-за вказаного автомобіля і відразу ж сталося зіткнення автомобіля «Ланос» з велосипедистом. Зіткнення сталося правою передньою фарою автомобіля об педалі велосипеда. Велосипед відлетів у праву сторону, а тіло дідуся відлетіло на метрів 15 у ліву сторону ближче до роздільної смуги. Автомобіль «Ланос» не гальмував, зупинився майже на обочині на зустрічній смузі руху. Водій автомобіля «Ланос», вийшовши з автомобіля після зіткнення, говорив, що він його не побачив. Автомобіль темного кольору, який пропускав чоловіка похилого віку, ніяких звукових сигналів не подавав, аварійну сигналізацію не вмикав, але стояв він, пропускаючи дідуся 4-5 секунд.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких восени 2017 року, точної дати не пам`ятає, вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_11 їхала на автомобілі «Субару Аутбек» та рухались по вул. Заярській в м.Біла Церква в напрямку вул. Таращанської. Проїхавши світлофор на лівому узбіччі вона побачила людей, і один з чоловіків почав переходити дорогу. В цей час по проїзній частину рухався автомобіль, який зупинився, щоб надати дорогу тому чоловіку. Чоловік пройшовши трохи по дорозі. Почав сідати на велосипед. Вона з переляку закрила очі і в цей час почула удар. Коли відкрила очі. То побачила, що той чоловік вже котився по дорозі. Її чоловік зупинив автомобіль. Пізніше до них підійшов обвинувачений і пояснив, що це він збив діда, та пояснив, що не розуміє, звідкіля той узявся.
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.09.2017 року, схемою ДТП та фототаблицею до нього, з яких вбачається , що на місці події була зафіксована обстановка відразу після пригоди, при цьому опадів на вулиці не було, дорожнє покриття було сухим, було ввімкнене вуличне освітлення, сліди гальмування на місці пригоди відсутні. На схемі до протоколу зафіксовано місце розташування транспортних засобів учасників пригоди, при цьому осип уламків знаходяться у лівій смузі руху в напрямку руху до просп. Князя Володимира, тобто по ходу руху автомобіля «Деу Ланос», автомобіль обвинуваченого розташований на зустрічній смузі руху. (а.с. 104-113 т.1);
- протоколом огляду транспортного засобу від 25.09.2017 року, з якого видно, що слідчим на місці події було оглянуто автомобіль марки Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_13 з місцем реєстрації Вінницька область, Томашпільський район. Під час огляду виявлено пошкодження у вигляді деформації переднього правого крила, капоту, дах, передній державний номерний знак, передній бампер, розбите переднє вітрове скло, (а.с. 114 т.1);
- протоколом огляду транспортного засобу від 25.09.2017 року, з якого видно, що слідчим на місці події було оглянуто велосипед марки «Ardis». Під час огляду виявлено пошкодження у вигляді деформації рами велосипеда, диску переднього колеса, потертості лакофарбового покриття лівої бокової поверхні, відбито сідло, тріснутий диск переднього колеса, потертості лівої ручки керма (а.с. 115 т.1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №321 від 26.09.2017, відповідно до якого станом на 26.09.2017 року о 00 год. 35 хв. у ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено (а.с. 116 т.1);

- висновком судово-медичної експертизи №414 від 27.09-21.10.2017 року, відповідно до якого якого смерть ОСОБА_8 настала від перелому кісток склепіння та основи черепа з дифузною травмою головного мозку. На це вказують: перелом кісток склепіння та основи черепа; крововиливи в м`які покриви голови, у шлуночкову систему головного мозку та у тканину головного мозку, рідкий стан крові. Знайдені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження заподіяні тупими предметами, могли виникнути в час та обставин вказаних у постанові, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа знайдено 2,35%о етилового спирту, концентрація якого як правило за життя може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння.(а.с. 117-118 т.1);

- висновком судово-медичної експертизи № 95-414 від 15.02.2018, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень можуть вказувати на те, що в момент первинного контакту з транспортним засобом ОСОБА_8 був повернутий задньо-правим боком до транспортного засобу.(а.с. 119 т.1).

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 12-1/2181 від 09.02.2018 року, відповідно до якого наїзд автомобіля «Daewoo Lanos TF 69Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 на велосипед «ARDIS» відбувся на вул. Заярській на половині проїзної частини дороги призначеної для руху в напрямку до проспекту Князя Володимира, перед початком зафіксованого на схемі осипу уламків фарби. Встановити більш точно, де відносно елемента дороги відбувся наїзд, не надається можливим, по причині відсутності необхідного для цього комплексу слідової інформації.
В момент первинного контакту повздовжня вісь автомобіля «Daewoo Lanos TF 69Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по відношенню до площини обертання переднього колеса велосипеда, розташовувалась під кутом близько 90 градусів. Встановити взаємне розташування повздовжніх осей автомобіля «Daewoo Lanos TF 69Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та велосипеда в момент їх первинного контакту не надається можливим, оскільки первинний контакт відбувся в переднє кероване колесо велосипеда, яке в момент зіткнення могло бути повернутим відносно поздовжньої вісі велосипеда на деякий кут.(а.с. 120-125 т.1);

- висновком інженерно-технічної експертизи № 12-1/2177 від 04.12.2017, з якого вбачається, що рульове керування автомобіля марки «Daewoo Lanos TF 69Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду, знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено.
Система робочого гальма автомобіля марки «Daewoo Lanos TF 69Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходилась в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, не виявлено.
Елементи підвіски автомобіля марки «Daewoo Lanos TF 69Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходяться в працездатному стані. Несправностей підвіски, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП, не виявлено. (а.с. 126-129 т.1);
- протоколом слідчого експерименту від 07.02.2018 року зі свідком ОСОБА_14 , який будучи очевидцем події вказав місце наїзду автомобіля на велосипедиста, а також встановлено відстань 55, 5 м, з якого водій автомобіля «Daewoo Lanos» бачив статиста з велосипедом який перебував у місці зіткнення.(а.с. 130-135 т.1);
- протоколом слідчого експерименту від 07.02.2018 року зі свідком ОСОБА_11 який на місці з точки зору свідка-очевидця відтворив обставини, які безпосередньо передували наїзду на велосипед автомобілем марки «Daewoo Lanos», описав та показав механізм зіткнення В результаті було встановлено, що в момент коли із-за лівої крайньої габаритної точки можна виявити статиста з велосипедом з робочого місця водія автомобілем марки «Daewoo Lanos» ця відстань складала 34,6 м. (а.с. 136-139 т.1)
- висновком судової інженерно-транспортної експертизи №12-1/310 від 20.02.2018 року, відповідно до якої водій автомобіля «Daewoo Lanos TF 69Y ЗНГ», реєстраційний номер, НОМЕР_1 , у дорожній ситуації, що склалась з технічної точки зору, повинен був керуватись п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, зміст яких викладено в дослідницькій частині висновку.
У заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля «Daewoo Lanos TF 69Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для руху. Проведеними дослідженнями встановлено, що водій знаходився в такій дорожній обстановці, що при своєчасному виконанні технічних вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України він мав технічну можливість відвернути наїзд на пішохода.
Оцінка дій пішохода не потребує спеціальних знань в галузі автотехніки. Дане питання може бути вирішене органами досудового слідства самостійно на підставі вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України.
Відповідь на поставлене запитання не потребує спеціальних знань в галузі судової автотехніки, а потребує юридичної оцінки всіх матеріалів кримінального провадження в тому числі даного висновку експертизи, що виходить за межі компетенції експерта-автотехніка.
У заданій дорожній ситуації з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Daewoo Lanos TF 69Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди.
По причинах, наведених в дослідницькій частині висновку, дослідити, чи знаходяться дії пішохода в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди в межах даного дослідження не представляється за можливе. (а.с. 140-143 т.1).
- висновком комплексної судової медико-криміналістичної та інженерно-транспортної експертизи №29/К/12-1/553 від 12.03-23.03.2018 року, відповідно до якої в момент первинного контакту із автомобілем ОСОБА_8 був не «...пішоходом тримаючи з правого боку велосипед», а рухався на велосипеді в напрямку справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Daewoo Lanos TF 69Y ЗНГ», номерний знак НОМЕР_1 .

Перелом діафізу лівої великої гомілкової кістки у верхній третині, лінія перелому іде зверху вниз, справа наліво, що знаходиться на висоті 34 см вище рівня підошовної поверхні стоп», вказують на те, що первинний контакт ОСОБА_8 з автомобілем відбувся лівою боковою поверхнею лівої гомілки при цьому він знаходився на велосипеді та ліва нижня кінцівка перебувала на педалі велосипеда коли остання знаходилася в нижньому своєму положенні, що підтверджується морфологією перелому і ран і механізмом їх утворення, а також співпаданням висоти переломів (плюс висоту педалі у нижньому положенні) з висотою контактуючої (травмуючої) частини автомобіля (а.с. 144-152 т.1).
За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, на підтвердження обставин дорожньо-транспортної пригоди та винуватості ОСОБА_3 у інших учасників судового провадження не виникло зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Дослідивши та проаналізувавши вищевказані докази, суд дійшов висновку, що дорожня обстановка не перешкоджала обвинуваченому своєчасно виявити ОСОБА_8 , який перетинаючи проїжджу частину спочатку йшов а потім розпочав рух на велосипеді, оскільки на момент зіткнення були хороші погодні умови, проїжджа частина була розвантажена, відрізок смуги руху, яка передувала місцю зіткнення та у місці зіткнення по ходу руху не був таким, що обмежував оглядовість. Більш того, перед автомобілем під керуванням ОСОБА_3 зупинився інший автомобіль, з тривалістю зупинки 4-5 с пропускаючи пішохода.

Показання обвинуваченого в тій частині, що він помітив велосипедиста за кілька метрів від автомобіля переключивши свою увагу на дзеркало заднього виду, свідчить, що водій проявив неуважність та своєчасно не виявив небезпеку.

Крім того, як видно з показань обвинуваченого та схеми ДТП, яка узгоджується з його показаннями водій намагався об`їхати небезпеку, а не зменшував швидкість аж до зупинки транспортного засобу як того вимагає п. 12.3 ПДР, що також стало причиною зіткнення з велосипедом.

З метою з`ясування усіх обставин які стосуються проведення судової інженерно-транспортної експертизи №12-1/310 від 20.02.2018 судом було допитано судового експерта ОСОБА_15 , який підтвердив свій висновок та уточнив, що при проведенні експертизи бралися вихідні дані, отримані від обох свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_11 та зроблено висновок що водій мав технічну можливість уникнути зіткнення за обох вихідних даних 34,6 м та 55,5 м. Експерт також роз`яснив, що в ході слідчих експериментів було встановлено, що місце наїзду на велосипедиста було на відстані 6,5 м від краю смуги руху, при цьому потерпілий, долаючи цю відстань 4,45 м рухався як пішохід і 2 м проїхав як велосипедист поставивши ногу на педаль. В момент як водій міг виявити потерпілого той був у статусі пішохода.
Після допиту експерта у суду не виникає сумнівів щодо висновків визщевказаної судової експертизи.
Стороною захисту під час досудового розслідування, не подавалися докази, і, в тому числі не ініціювалося їх отримання, у спосіб та у порядку передбаченому КПК України, які б спростовували або ставили під розумний сумнів докази обвинувачення.
З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вчинив на той момент злочин середньої тяжкості, що характеризується необережною формою вини. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 . Враховуючи характер вчиненого злочину суд бере до уваги, що під час вчинення злочину обвинувачений не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водночас, визначаючи ступінь вини обвинуваченого суд враховує, що з боку пішохода ОСОБА_8 мало місце порушення вимог п. 4.7, 4.8, ПДР відповідно до яких пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

4.8. Якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки.

Крім того ОСОБА_8 , який як велосипедист відповідно до вимог п. 6.7 ПДР повинен виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу. допустив порушення вимог п.п. 2.3 б), 2.3д) 10.1 ПДР оскільки перед початком руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перебуваючи посеред проїжджої частини, розпочав рух велосипедом з метою перетину проїжджої частини.

Хоча вказана обставина певною мірою зменшує ступінь вини обвинуваченого, обставини дорожньо-транспортної пригоди, дають суду підставу для висновку, що вказана дорожньо-транспортна пригода перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з грубим порушенням обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху в умовах дорожньої обстановки, яка не характеризується підвищеною складністю.
Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 , на час вчинення злочину не судимий. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Обвинувачений станом на час ухвалення вироку є пенсіонером за інвалідністю 2 групи, розлучений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Суд також враховує висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якої обвинувачений характеризується як особа з низьким ризиком вчинення кримінального правопорушення, та низьким ризиком небезпеки для суспільства.

Суд відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України визнає як пом`якшуючі покарання обставини:

1)визнання обвинуваченим своєї вини

2)перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд також враховує позицію потерпілої, яка вважає, що обвинувачений має понести покарання у виді позбавлення волі та позбавлення права керування транспортним засобом у визначеному судом розмірі.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_3 попередження вчинення ним та іншими нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у виді позбавлення волі.
Враховуючи вищевказані обставини, зокрема особу обвинуваченого суд приходить до висновку, що розмір покарання повинен бути мінімальним. При цьому з урахуванням характеру вчинення злочину суд вважає, за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, яке за своїм розміром має бути максимальним.
При вирішенні питання щодо заявленого цивільного позову до ОСОБА_3 потерпілою ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 60 574 грн. та моральної шкоди в розмірі 300 000 гривень то він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Цивільний відповідач в судовому частково визнав позовні вимоги в сумі 20 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, посилаючись на ту обставину, що не має фінансової можливості відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до положення статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Суд повністю погоджується з наведеними в позові обставинами, які обґрунтовують позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди. Зокрема позивачем документально підтверджено понесені нею витрати пов`язані з похованням загиблого (а.с. 11-13, 79, 209 т.1) З урахуванням частково відшкодованої суми в розмірі 5 000 грн. з цивільного відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь цивільного позивача 55 574 грн. (60574 грн. 5000 грн. ).
Суд також погоджується з доводами та приходить до переконання, що позбавлення життя батька цивільного позивача неможливість відновлення втрати, заподіяло потерпілій сильні душевні страждання. За таких обставин з урахуванням особи обвинуваченого, який є пенсіонером, непрацездатним із задовільним станом здоров`я, його матеріального стану, виходячи з вимог розумності, з урахуванням ступеню вини цивільного відповідача суд приходить до висновку, що злочином потерпілій ОСОБА_5 було завдано моральної шкоди, яку суд оцінює в розмірі 170 000 грн.
Крім того з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати в сумі 4 669 грн.
Враховуючи, що прокурором у передбаченому КПК України порядку не подано клопотання про застосування запобіжного заходу обвинуваченому суд не знаходить підстав для застосування ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 127, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, і призначити покарання:
-за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі відраховувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 55 574 (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн матеріальної шкоди та 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 4 669 (чотири тисячі шістсот шістдесят дев`ять) грн.
Речові докази у справі:
-велосипед марки «Ардіс», який знаходиться на зберігання вважати повернутим потерпілій ОСОБА_5
-автомобіль марки «Daewoo Lanos TF 69Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів повернути законному володільцю ОСОБА_3 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1