Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 381/1579/20
У Х В А Л А

"08" грудня 2020 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000562 від 02.05.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Паплинці Старосинявського району Хмельницької області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_4

в режимі відеоконференції

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2020 року відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів, тобто до11 грудня 2020 року.

08.12.2020 року, в призначене судове засідання не з`явилася потерпіла ОСОБА_8 , про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Такими чином, враховуючи що потерпіла в судове засіданні не зявилася, в раніше в судовому засіданні був встановлений порядок дослідження доказів, обвинувачені наполягають на встановленому порядку дослідження доказів, а саме спочатку допиті потерпілої, судовий розгляд підлягає відкладенню.

Також, до початку судового розгляду прокурором подані клопотання про продовження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також, існуванням ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілу, вчинення інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, йому відоме місце проживання потерпілої, оскільки проживають в одному населеному пункті, також обвинувачений не має постійного місця роботи, тобто у нього відсутні кошти для існування, грошові кошти він отримував вчиняючи злочини, а тому може продовжувати вчиняти злочини.
Клопотання про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 вмотивоване тим, що останній обвинувачується у тяжкого кримінального правопорушення, а також існуванням ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілу та вчинення інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину, також останній знає місце проживання потерпілої, оскільки проживають в одному населеному пункті, не має постійного місця роботи, тобто у нього відсутні кошти для існування а тому може продовжувати вчиняти злочини.
В судовому засіданні, прокурор посилаючись на вказане, вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, а тому просить продовжити відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжні заходи у виді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили обрати більш мякий запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили обрати більш мякий запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частина 2 статті 331 КПК України передбачає вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Крім цього частина 3 статті 331 КПК України зазначає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При вирішенні заявленого прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.10.2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Так, строк тримання під вартою обвинувачених закінчується 11.12.2020 року, тому суд має вирішити заявлені клопотання, які стосуються запобіжних заходів.
Також, судом встановлено порядок проведення судового розгляду справи та на даній стадії процесу не допитана потерпіла та не досліджені матеріали провадження.
Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про їх особи, те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.
Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.
Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.
В даному конкретному випадку, продовження строку тримання під вартою виправдано наявністю справжніх інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Враховуючи, що ризики та обставини, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні і продовденні запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не змінилися і на даній стадії процесу продовжують існувати, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Суд також враховує те, що будь-яких даних, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою, сторонами кримінального провадження не надано.
Керуючись статтями 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 318, 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відкласти на 10 год. 00 хв. 21 січня 2021 року.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 5 лютого 2021 року включно.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 5 лютого 2021 року включно.
Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена обвинуваченими, захисниками до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1