Справа № 591/5385/20
Провадження № 1-кс/591/2446/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадової особи прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку підтримав та мотивував тим, що 31.08.2020 року заявник звернувся до органів прокуратури з заявою про вчинені на його думку злочин, передбачений ст. 364 КК України, старшим слідчим Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 .. Проте прокурором відповідних відомостей до ЄРДР внесено не було, тому просив зобов`язати прокурора вчинити ці дії.

Представник прокуратури заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи це відсутністю підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 31.08.2020 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Сумської області з заявою про вчинення на його думку наведеного злочину старшим слідчим Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 ..

Відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були, про що свідчить лист прокуратури від 08 вересня 2020 року за № 15/1-2828-20.

З урахуванням ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий суддя вважає, що дії прокуратури Сумської області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в цій установі, чого також не спростували сторони.

Ст. 214 КПК України та п. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Зі змісту цих норм вбачається, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Ст. 364 КК України, зокрема ч.1, передбачає зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. У розмінні діючого криманального закону ст. 364 КК України є злочином з матеріальною шкодою ( під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав).

Отже слідчий суддя, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на його думку злочин.

З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення слідчим кримінальних правопорушень як таких, тим більше в контексті наведених норм КК України, на які посилається заявник. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності слідчого, що могли б свідчити про вчинення ним злочинів.

Заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинені злочини, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях щодо вчинення слідчим злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Отже, скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.214, 303-307 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити за необґрунтованістю.
Ухвала набирає чинності в момент проголошення, є остаточно, обов`язковою до виконання та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7 -Когер