ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1948/20 Справа № 184/214/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000928 від 29 листопада 2018, року, за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Покров Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03.12.2019, більш суворим, призначеним за цим вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців із конфіскацією майна.
Окрім того, судом вирішено цивільний позов потерпілого, питання про стягнення процесуальних витрат.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за таких обставин.
Так, 28.11.2018 приблизно о 18 годині ОСОБА_5 знаходився в кафе «Ідеал», яке розташоване за адресою: вул. Соборна буд. 1-а в м. Покров Дніпропетровської області, де побачив раніше йому знайомого ОСОБА_9 . В той же день та час у ОСОБА_5 з корисливих спонукань виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна, належного ОСОБА_9 . ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні кафе «Ідеал», яке розташоване по вул. Соборна буд. 1-а, м. Покров Дніпропетровської області, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на відкрите заволодіння майном, що належить ОСОБА_9 , під вигаданим приводом домовився з останнім провести його до будинку АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний намір, в той же день приблизно о 19 годині ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 вийшов з приміщення кафе «Ідеал», розташоване по вул. Соборна буд. 1-а в м. Покров Дніпропетровської області, та направився з останнім по алеї дендропарку м. Покров Дніпропетровської області, розташованої між вулицями Соборна та Шатохіна, в сторону будинку №15 вул. Шатохіна м. Покров Дніпропетровської області. В той же день приблизно о 19 годині 15 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи разом з ОСОБА_9 біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на відкрите заволодіння майном потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, в момент, коли ОСОБА_9 спіткнувся, впавши обличчям до землі, та в той момент, коли намагався самостійно піднятися, ОСОБА_5 , з метою подавлення волі потерпілого до опору, умисно наніс один удар кулаком руки в область потилиці ОСОБА_9 , від чого останній знову впав на землю. Після цього ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, з метою подавлення волі потерпілого до опору, умисно наніс ОСОБА_9 , який в той момент лежав на землі, два удари взутою ногою в область голови та почав вимагати віддати йому гроші. ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність дії ОСОБА_5 , повідомив останньому, що грошей в нього немає, оскільки він їх витратив у кафе. Після чого, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, схопив ОСОБА_9 за праву руку, намагаючись силоміць зняти з безіменного пальця золоту каблучку. ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_5 , з метою не дати останньому можливості заволодіти каблучкою, з силою стиснув кулак правої руки. В той же день та час, перебуваючи там же, ОСОБА_5 , розуміючи, що через фізичний опір ОСОБА_9 , він не має можливості довести свій злочинний намір до кінця та заволодіти майном потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих спонукань, з метою подолання волі ОСОБА_9 до опору, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, умисно наніс йому один удар взутою ногою в область лівої скроні голови, що є життєво важливим органом, від чого ОСОБА_9 втратив свідомість. Після чого, скориставшись тим, що ОСОБА_9 знаходиться без свідомості та не може чинити опір, ОСОБА_5 заволодів його золотою каблучкою 585 проби вагою 2,1 г, знявши її з безіменного пальця правої руки потерпілого ОСОБА_9 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді множинних саден лобу, садна слизової верхньої губи, які згідно висновку експерта №751 від 20.12.2018, виданого Нікопольським відділенням КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №18/12.1/244 від 27.12.2018, ринкова вартість золотого ювелірного виробу - каблучки 585 проби, вагою 2,1 г становить 2424,41 грн. Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2424,41 грн.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, обвинувачений просить вирок скасувати та направити матеріали кримінального провадження до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений посилається на незаконність рішення суду. Так, обвинувачений вказує на однобічність судового розгляду, який було проведено з обвинувальним нахилом. Зазначає, що судом першої інстанції було ухвалено оскаржуваний вирок, з урахуванням тільки показів потерпілого, який в судовому засіданні, плутався та не міг детально пояснити послідовність подій того дня, та клопотання стороги обвинувачення, й не надано належної оцінки його показам та свідків сторони захисту. Вважає, що слідчим було сфальсифіковано провадження під покази потерпілого. Вказує, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що висновки судово-медичної експертизи ґрунтуються на відомостях з медичної довідки, виданій потерпілому в лікарні. Разом з цим, на думку обвинуваченого, в його діях відсутні ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та їх необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України. Окрім цього, обвинувачений, звертає увагу, на порушення його права на захист, через проведення судового розгляду без надання йому захисника, та вважає, що ці обставини є підставою для скасування вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах поданої апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, його винуватість повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду судом першої інстанції показаннями потерпілого та свідків.
Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував того факту, що в той день знаходився із потерпілим в одному кафе та вони розпивали спиртні напої.
Потерпілий ОСОБА_9 підтвердив, що 28.11.2018 він разом із обвинуваченим в кафе «Ідеал» розпивали спиртні напої та потім разом пішли з кафе через дендропарк, де, не доходячи до спортивного майданчика, потерпілий спіткнувся та впав. В той час, як він намагався підвестися, обвинувачений вдарив його рукою по потилиці та почав вимагати віддати гроші й намагатися зняти з його руки золоту каблучку. Після того, як у обвинуваченого не вийшло зняти цю каблучку, він наніс йому ще декілька ударів ногою по голові, через що потерпілий втратив свідомість та коли прийшов до тями, то біля нього нікого вже не було й золотої каблучки на руці також не було.
Допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які працюють продавцями в кафе «Ідеал», показали, що дійсно обвинувачений та його знайомий ОСОБА_12 з прізвиськом « ОСОБА_13 » разом з потерпілим випивали в цей день в кафе спиртні напої.
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , кожен окремо, пояснили, що 2018 року в холодну пору року, точної дати події вони не пам`ятають, потерпілий повідомив їм, що коли він повертався додому на нього напали, ударили по голові, він втратив свідомість та викрали його золоту каблучку. При цьому, свідок ОСОБА_14 бачила у потерпілого синець на голові та спині.
На думку колегії суддів, покази потерпілого та цих свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Разом із цим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно оцінивши покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , й віднісся до них критично, оскільки вони є заінтересованими особами, зокрема, свідок ОСОБА_17 є братом обвинуваченого, та сам вказував, що через перебування в стані алкогольного сп`яніння події цього дня не пам`ятає, а свідок ОСОБА_16 з обвинуваченим перебувають у дружніх відносинах, та того дня також вживав алкогольні напої. До того ж, їх покази спростовуються іншими, дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції, доказами у провадженні.
Окрім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується й дослідженими судом письмовими доказами у провадженні.
Так, згідно із протоколом прийняття заяви від 29.11.2018 про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 слідує, що 28.11.2018 приблизно о 19.00 годині навпроти третього під`їзду будинку №15 по вул. Шатохіна в м. Покров Дніпропетровської області невідома особа із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, відкрито заволоділа належною йому обручкою з золота 585 проби.
Із протоколу огляду місця події від 29.11.2018, за участю потерпілого ОСОБА_9 , видно, що потерпілий розповів про подію, яка трапилась 28.11.2018 приблизно о 19.00 годині навпроти 3 під`їзду будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 11.01.2019 з відеозаписом потерпілий розповів про обставини вчиненого відносно нього злочину ОСОБА_18 на прізвисько « ОСОБА_19 » та показав місце його вчинення.
Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.11.2018, потерпілий ОСОБА_9 на фото №2 впізнав ОСОБА_5 , як чоловіка який біля будинку АДРЕСА_2 вдарив його і зняв з його пальця золоту каблучку.
Висновком судової медичної експертизи №751 від 20.12.2018 встановлено, що у ОСОБА_9 виявленні тілесні ушкодження у вигляді множинних саден лобу, садна слизової верхньої губи, як, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети.
З висновку судової товарознавчої експертизи №18/12.1/244 від 27.12.2018 слідує, що залишкова вартість заміщення (відтворення) бувшого у використанні золотого ювелірного виробу каблучки, 585 проби, вагою 2,1 г, що знаходилась в доброму стані із незначними потертостями, без камінців, станом на 28.11.2018 могла становити 2424 грн. 41 коп.
Надаючи оцінку цим доказам у сукупності, колегія суддів вважає їх належними, допустимими і достовірними, й достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011), та підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого за обставин, викладених ним у скарзі, не має.
Перевіряючи доводи обвинуваченого про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та необхідність їх перекваліфікації на ч. 2 ст. 186 КК України, колегія суддів вважає необгрунтованими, виходячи з такого.
За загальним визначенням розбій, як злочин проти власності, це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Отже, в разі вчинення розбою посягання відбувається на два об`єкти власність та життя і здоров`я потерпілої особи.
При грабежі, поєднаному із застосуванням насильства до потерпілого, основним об`єктом посягання виступає власність, і незважаючи на те, що у момент вчинення грабежу відбувається вплив на потерпілого, однак він є незначним, тому й не може бути мови про існування ще одного об`єкту життя і здоров`я особи.
Однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Агресивність й спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від грабежу.
Судом першої інстанції за результатами дослідження доказів у провадженні, зокрема показань потерпілого та свідків ОСОБА_14 й ОСОБА_15 , беззаперечно встановлено, що вчинення цього злочину супроводжувалося насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу, внаслідок завданих потерпілому лежачому на обличчям до землі, зокрема, ударів ногою по голові, внаслідок чого потерпілий втратив свідомість та відповідно до висновку судової медичної експертизи №751 від 20.12.2018 у ОСОБА_9 виявленно тілесні ушкодження у вигляді множинних саден лобу, садна слизової верхньої губи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
З системного аналізу кримінального закону випливає, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.
При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії обвинуваченого, що належним чином було враховано судом першої інстанції при кваліфікації дій ОСОБА_5 .
З огляду на викладене, висновки суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України є правильними, а доводи, викладені обвинуваченим в апеляційній скарзі неспроможними.
Щодо доводів обвинуваченого стосовно суперечливості показів потерпілого, то колегія суддів зауважує, що вони містять конкретний опис подій, є логічними, послідовними та такими, що у повній мірі узгоджуються з іншими доказами у провадженні, тому підстав ставити їх під сумнів апеляційний суд не вбачає.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дослідженні всі обставини кримінального провадження, кожен перелічений доказ оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, що є підставою для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_20 .
Твердження обвинуваченого про порушення судом першої інстанції його права на захист, через ненадання захисника, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки як видно із обвинувального акту та реєстру до нього, на стадії досудового розслідування було належним чином реалізовано право обвинуваченого на захист, шляхом призначення Центром безоплатної вторинної правової допомоги захисника ОСОБА_21 , який в подальшому здійснював захист його інтересів і у суді.
Разом із цим, як видно із заяви ОСОБА_5 від 07.05.2019 та журналу та технічного запису судових засідань від 07.05.2019, обвинувачений в судовому засіданні заявив клопотання про відмову, як від послуг захисника ОСОБА_21 , так і від послуг іншого захисника, на що суд в присутності захисника, після надання їм часу для конфіденційного спілкування, враховуючи положення ст. 54 КПК України, своєю вмотивованою ухвалою прийняв відмову від захисника.
Отже, враховуючи вищенаведене та те, що у відповідності до положень ст. 52 КПК України, в цьому провадженні участь захисника не є обов`язковою, право обвинуваченого ОСОБА_20 на захист, при наявності його відмови від захисника, порушено не було.
З огляду на викладене, та те, що обвинувачений не наводить, у відповідності до ст. ст. 412, 415 КПК України, інших підстав для призначення нового розгляду у суді першої інстанції, а апеляційним судом таких не встановлено, колегія суддів вважає, що вирок із зазначених вище підстав скасуванню не підлягає.
Також, колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного обвинуваченому покарання, яке визначено у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованого злочину, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, та особи обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та фтизіатра не перебуває, перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога, скарг та заяв за місцем проживання щодо обвинуваченого не надходило, а також обставини, яка обтяжує покарання - рецидив злочину та відсутність обставин, що помякшують покарання, й визначення остаточного покарання, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав для застосування щодо ОСОБА_5 положень ст. ст. 69, 75 КК України, колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4