Провадження № 1-кс/686/318/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 cічня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за її заявою, в якій просить зобов`язати ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

Скаргу обґрунтовує тим, що 13.12.2020 року вона звернулася на електронну пошту до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому із заявою про вчинення кримінального правопорушення прокурором Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , однак відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою внесено не було, а отже вимоги ст.214 КПК України не виконані.

Скаржниця у судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд скарги у її відсутності, вимоги скарги підтримала, просила її задовольнити. При цьому у заяві від 04.01.2021 року зазначила, що прокурор ОСОБА_4 , який був призначений старшим прокурором у кримінальному провадженні № 0000241, у якому скаржниця є потерпілою, за попередньою домовленістю із суддею Летичівського районного суду ОСОБА_5 понад 6 років робив усе можливе, щоб закрити означене кримінальне провадження, з метою не притягнення до кримінальної відповідальності колишньої працівниці Летичівської районної прокуратури ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_7 , які вчинили напад на ОСОБА_3 . Кримінальне провадження під керівництвом прокурора ОСОБА_4 неодноразово таємно закривалося, а в подальшому постанови про закриття кримінального провадження скасовувалися. Суддя ОСОБА_5 втручався у кримінальне провадження № 0000241, надаючи прокурору ОСОБА_4 вказівки, який в свою чергу надавав вказівки слідчому.

Слідчий, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, у відповідності до ст. 306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із наданих сканопоій матеріалів за заявою ОСОБА_3 слідує, що 13.12.2020 р. остання звернулася до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка була зареєстрована 14.12.2020 за № М-6587. У заяві вказала про вчинення прокурором Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , на її думку, кримінального правопорушення. Зазначила про те, що з 2015 року перебуває у неприязних стосунках із прокурором ОСОБА_4 , який працював у тандемі із суддею Летичівського районного суду ОСОБА_5 . Серед іншого, вказала на наступні факти: прокуратура Летичівського району весь час намагалася таємно закрити кримінальне провадження № 0000241; в 2019 році при активній участі прокурора ОСОБА_4 було відкрите кримінальне провадження № 0000010 на підставі заяви начальника ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_8 щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке після здійснення обшуків і вилучення документів, написання скаржницею скарг, було закрито; слідчий суддя Летичівського районного суду ОСОБА_5 , працюючи в тандемі з прокурором ОСОБА_4 , з яким ОСОБА_3 перебуває у неприязних стосунках, виніс неправосудну ухвалу у кримінальному провадженні № 0000010 про проведення у неї обшуків.

Листом № М-6587/14-01-02-20 від 21.12.2020 заявнику направлено відповідь, якою їй фактично відмовлено у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення, оскільки звернення не є заявою про вчинене кримінальне правопорушення в розумінні ст. 214 КПК України, а відомості, викладені у заяві, не містять обставин, які вказують на ознаки складу злочину.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

У своїй постанові від 16.05.2019 Верховний Суд у складі колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, заява ОСОБА_3 про вчинення прокурором Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 злочину не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації його дій за відповідними статтями Кримінального кодексу України.

Аргументи ОСОБА_3 про можливе вчинення прокурором ОСОБА_4 злочину ґрунтуються на її суб`єктивній незгоді із діями та прийнятими рішеннями прокурора в рамках процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях № 0000241 та № 0000010, зокрема із незаконним, на думку, скаржниці, закриттям кримінального провадження № 0000241 та безпідставним порушенням кримінального провадження № 0000010.

Отже, по суті заявницею оскаржуються процесуальні дії та рішення прокурора в ході здійснення ним процесуального керівництва досудовим розслідуванням у конкретних кримінальних провадженнях. Разом з тим, згідно з вимогами ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий та прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання (ч. 2 ст. 36 КПК України).

І процесуальна діяльність прокурора в межах його посадової дискреції не може бути підставою для його кримінального переслідування. Порядок оскарження процесуальних дій та рішень прокурора, у випадку незгоди з ними, визначений кримінально-процесуальним кодексом.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1