Ухвала
Іменем України
11 січня 2021 року

м. Київ
справа № 210/1414/17

провадження № 51-5807 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року,

встановив:
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 рокузатверджено угоду про визнання винуватості від 12 грудня 2018 року, яку укладено між прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпровської області та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 391 Кримінального кодексу України (далі КК), та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Миронівського районного суду Київської області від 17 серпня 2015 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
ОСОБА_5 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами.
Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалою від 30 березня 2020 року заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку районного суду від 12 грудня 2018 року за нововиявленими обставинами залишив без руху.
Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року повернуто заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року за нововиявленими обставинами у зв`язку з тим, що заявником не усунуто недоліки вказані в ухвалі суду від 30 березня 2020 року.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року про повернення заяви ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з ухвалою місцевого суду від 07 травня 2020 року та ухвалою апеляційного суду від 27 серпня 2020 року.
Верховний Суд ухвалою від 07 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.
04 січня 2021 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга ОСОБА_4 у якій він вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 07 травня 2020 року та ухвалу апеляційного суду від 27 серпня 2020 рокута призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовує тим, що він звернувся до місцевого суду з заявою про перегляд вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 рокущодо нього за нововиявленими обставинами. Такими нововиявленими обставинами, на його думку, є те, що при постановленні вироку йому та судді районного суду не було відомо про ухвалення рішення Великою Палатою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року щодо порядку зарахування строку попереднього ув`язнення та не враховано ці висновки касаційного суду при призначенні покарання. Тому вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність нововиявлених обставин та повернення його заяви, а апеляційним судом безпідставно залишено це рішення без зміни.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до статті 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
У пункті 4 частини 2 статті 462 КПК визначено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінального провадження в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Як убачається з доданих до касаційної скарги копій судових рішень, ОСОБА_4 повернуто його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року, оскільки ним не усунуто недоліки вказані в ухвалі судді в установлений строк.

Так, суддя місцевого суду, повертаючи заяву ОСОБА_4 , встановив, що останній не усунув недоліки заяви вказані в ухвалі суду від 30 березня 2020 року, оскільки наведені ним обставини свідчать лише про його незгоду з призначеним покаранням та просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому, суддя районного суду роз`яснив ОСОБА_4 про те, що відповідно до положень статті 539 КПК він має право звернутись з заявою про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до суду за місцем відбування покарання.
Таким чином, місцевий суд обґрунтовано повернув заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами в зв`язку з не усуненням ним недоліків указаних в ухвалі суду.
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 , підтвердив правильність висновку суду першої інстанції про те, що заява про перегляд вироку за нововиявленими обставинами не відповідає вимогам частини 2 статті 462 КПК, оскільки в ній не наведено обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається з заявою, під час судового розгляду, а також обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин в розумінні вимог статті 459 КПК.
Зокрема, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні зазначив, що ОСОБА_4 у своїй заяві вказує лише на необхідність застосування до нього положень частини 5 статті 72 КК в редакції Закону України № 838-VIII, які не застосував суд першої інстанції при ухваленні вироку, при цьому, не зазначає в зв`язку з чим, на його думку, ці обставини слід вважати нововиявленими з урахуванням того, що вирок відносно нього було постановлено після надання відповідних роз`яснень Верховним Судом в постанові від 29 серпня 2018 року.
Отже, апеляційний суд у своєму рішенні вказав, що доводи ОСОБА_4 фактично зводяться лише до неправильного зарахування строку попереднього ув`язнення та у своїй заяві він не порушує питання, які підлягають вирішенню в порядку статті 539 КПК.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно провернув заяву ОСОБА_4 , оскільки він не виконав ухвалу суду про залишення його заяви про перегляд вироку на нововиявленими обставинами без руху, подавши доповнення до заяви, де виклав аналогічні обставини.
Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки постановлення рішення Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року щодо роз`яснення порядку зарахування строку попереднього ув`язнення не є нововиявленими обставинами відповідно до статті 459 КПК, враховуючи, що вирок було постановлено вже після надання відповідних роз`яснень касаційним судом та вказані роз`яснення фактично могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Одночасно, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_4 не позбавлений права звернутися з клопотанням до суду першої інстанції щодо застосування положень частини 5 статті 72 КК в порядку та за наявності відповідних підстав, передбачених цим законом, в тому числі з посиланням на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року.
Таким чином, колегія суддів вважає, що в касаційній скарзі ОСОБА_4 не наведено доводів, які би свідчили, що в оскаржуваних рішеннях судами неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування або зміни цих судових рішень.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 419 КПК.

Отже, з касаційної скарги ОСОБА_4 та доданих до неї копій судових рішень, Суд не вбачає підстав для її задоволення.
На підставі наведеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3