Ухвала
Іменем України
05 жовтня 2020 р.

м. Київ
Справа №419/1492/19
Провадження № 51-4713 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Луганського апеляційного суду від 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 27 лютого 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області за ч.1 ст. 309 КК України від 16 травня 2019 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 27 лютого 2020 року до набрання вироком законної сили відповідно до положень ст. 72 КК України.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 14 липня 2020 року вищевказаний вирок змінено в частині застосування ч. 1 ст. 70 КК України та визначення початку строку відбування покарання, зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання та застосування ч. 4 ст. 70 КК України.

Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим:
-за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 16 травня 2019 року, більш суворим, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
-за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 16 травня 2019 року до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

Постановлено початок строку покарання рахувати з моменту набрання вироку законної сили.

В строк відбування покарання зараховано попереднє ув`язнення з 27 лютого 2020 року по день набрання вироку законної сили з розрахунку день за день.

В іншій частині вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судом апеляційної інстанції при винесенні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, у поданій скарзі не міститься доводів допущення судом апеляційної інстанції таких порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на точний зміст приписів статей 370, 374, 412, 419 цього Кодексу.
Також, у скарзі прокурора не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення.
Крім того, формально вказуючи на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, прокурор своїх тверджень належним чином не мотивував та не навів доводів щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_4 покарання, з огляду на положення ст. 414 КПК України, а також зважаючи на приписи статей 50, 65 ККУкраїни.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції, залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3