Справа № 953/1422/21
н/п 1-кс/953/897/21
"03" лютого 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся у встановленому законом порядку, через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги за його відсутністю, скаргу підтримує в повному обсязі та прохає її задовольнити.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
В свою чергу, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи імперативно встановлені скорочені терміни розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України, а також те, що кожна сторона про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином і з урахуванням принципу диспозитивності була наділена судом можливістю скористатися своїм правом надати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за відсутності старшого слідчого СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 та заявника.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та оцінивши докази за скаргою у їх сукупності, приходить до наступного.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Крім того, аналіз положень ст. 303 КПК України через призму положень ст. 307 КПК України вказує на те, що чинним КПК визначено не тільки вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, а і способи такого оскарження, а саме: рішення можуть бути оскарженні шляхом їх скасування, дії шляхом зобов`язання їх припинити, бездіяльність шляхом зобов`язання вчинити певну дію.
Ст.22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Положення ст. 26 КПК України закріплює принцип диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, відповідно до змісту якого слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
З огляду на зазначене, слідчий суддя, розглядаючи подану в порядку п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України скаргу на рішення (постанову) слідчого про відмову в проведенні слідчих дій має право відповідно до визначених ст. 307 КПК України повноважень лише скасувати оскаржене рішення слідчого або залишити скаргу без задоволення в залежності від того, чи допущене при винесенні такого рішення слідчого порушення прав, свобод та інтересів особи в кримінальному провадженні, чи ні. Слідчий суддя при цьому не має повноважень зобов`язувати слідчого провести певні дії, оскільки предметом оскарження за п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України може бути виключно рішення слідчого, а не його бездіяльність.
Постановою старшого слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 від 18.12.2020 у задоволенні клопотання відмовлено з тих підстав, що від начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла інформація щодо обставин виконання рішення суду за позовом ОСОБА_3 та на теперішній час відсутні підстави для допиту свідка ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.
При цьому, відповідно до ст.ст. 36, 39 КПК України вказівки слідчому щодо проведення слідчих дій мають право надавати прокурор чи керівник органу досудового розслідування. Зазначеними повноваженнями кримінальний процесуальний закон не наділяє слідчого суддю.
Крім того, слідчий суддя, перевіряючи в порядку п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про відмову в проведенні слідчих дій, може тільки оцінювати законність та обґрунтованість такого рішення та чи не допущенні при винесенні такого рішення порушення прав, свобод та інтересів особи в кримінальному провадженні.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволені вимог скарги ОСОБА_3 в частині зобов`язання начальника слідчого відділу Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області організувати вжиття необхідних процесуальних заходів, спрямованих на повний та всебічний розгляд старшим слідчим СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 клопотання від 15.12.2020 про виклик та допит свідка ОСОБА_8 та надання відповіді на адвокатський запит від 28.12.2020.
Також слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення скарги в частині визнання незаконною бездіяльності старшого слідчого СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 , що полягає у не розгляді і ненаданні відповіді на адвокатський запит від 28.12.2020, оскільки положення ст. 307 КПК України, яке містить імперативний характер, передбачають такі види рішення слідчого судді, прийняті за результатами розгляду скарги, а саме про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову, виходячи при цьому з наступного.
Частиною 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Згідно ч. 1, 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
За змістом ч. 5 ст.110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти відображення в його мотивуванні, постанова слідчого про закриття кримінального провадження згідно зі ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.
Так, слідчий відмовляючи у задоволенні клопотання вказує, що від начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла інформація щодо обставин виконання рішення суду за позовом ОСОБА_3 та на теперішній час відсутні підстави для допиту свідка ОСОБА_5 , при цьому, слідчий не розкриває зміст такої інформації та не наводить мотиви яким саме чином, наявність зазначеної інформації впливає на відсутність підстав для допиту свідка ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 55, 107, 220, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні іншої частини скарги ОСОБА_3 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали складено 08.02.2021

Слідчий суддя ОСОБА_1