Справа № 359/510/21
Провадження № 1-кс/359/126/2021
У Х В А Л А
Іменем України
01 лютого 2021 року Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль з технічною аудіо та відео фіксацією клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Дніпропетровськ (м.Дніпро), громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:
Слідчий слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернулася із зазначеним клопотанням, погодженим з прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , в якому просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно клопотання, слідчим відділом Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002722 від 15.12.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в червні 2013 року, будучи заздалегідь обізнаним про наявність у ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 400 000,00 доларів США, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, які належать ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір, в 2013 році при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та місці, запропонував ОСОБА_8 вступити в злочину змову у вчиненні кримінального правопорушення, на що останній дав згоду, а саме шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , заволодіти його грошовими коштами в сумі 400 000,00 доларів США.

В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , з метою реалізації спільного злочинного умислу направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , з метою особистого збагачення, розробили та погодили між собою злочинний план дій заволодіння грошовими коштами, без дійсного наміру виконувати зобов`язання по договору застави, зокрема ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою повинен отримати грошові кошти від ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 будучи обізнаним про не повернення грошових коштів, виступить поручителем, під час передачі грошових коштів ОСОБА_5 .

Так, в середині 2013 року, точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , реалізовуючи спільний злочинний план, погоджений з ОСОБА_8 , діючи умисно з метою власного збагачення, шляхом зловживання довірою, звернулися до ОСОБА_7 із проханням надати йому та ОСОБА_8 у борг, під нотаріально завірений договір застави (майно), яке належало нібито на праві власності ОСОБА_5 та під 1,5 % (відсотків) річних, грошові кошти в сумі 400 000,00 доларів США.

Продовжуючи спільний злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 продемонстрували для ОСОБА_7 нібито оригінали документів на право власності на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 , завод по виробництву вікон в АДРЕСА_3 та майнові права ТОВ «3 Н МЕДІКАЛ», яке в подальшому після отримання усієї суми ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , повинне на підставі нотаріально посвідченого договору застави виступити гарантом поверненню для ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 400 000,00 доларів США.

Крім того, ОСОБА_5 дотримуючись злочинного плану погодженого із ОСОБА_8 , пообіцяв ОСОБА_7 написати боргові розписки на ім`я останнього щодо отримання ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 400 000,00 доларів США, де ОСОБА_8 виступить поручителем останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, 07.08.2013 у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 прибули до обумовленого раніше місця за адресою: АДРЕСА_4 , Заміська резиденція «KIDEV», де зустріли ОСОБА_7 , який в свою чергу передав останнім в присутності ОСОБА_9 готовність частину грошових коштів в сумі 200 000,00 доларів США, що на день передачі згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 1 628 000,00 грн., натомість ОСОБА_5 власноручно написав боргову розписку про отримання ним грошових коштів в сумі 200 000,00 доларів США, а ОСОБА_8 виступив поручителем останнього.

В подальшому, 10.09.2013 у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, перебуваючи у Заміській резиденції «KIDEV» за адресою: Київська обл. Бориспільський район с. Чубинське, вул. Київська, 5, в черговий раз отримали від ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_9 частину грошових коштів в сумі 20 000 доларів США, що на день передачі згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 164 000 грн., натомість ОСОБА_5 власноручно написав боргову розписку про отримання ним грошових коштів в сумі 20 000 доларів США, а ОСОБА_8 виступив поручителем останнього.

Не припиняючи свої злочинні дії направлені на заволодіння грошовими коштами, шляхом зловживання довірою, 10.09.2013 у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у Заміській резиденції «KIDEV» за адресою: Київська обл. Бориспільський район с. Чубинське, вул. Київська, 5, в черговий раз отримали від ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_9 частину грошових коштів в сумі 150 000 доларів США, що на день передачі згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 1 230 000 грн., натомість ОСОБА_5 власноручно написав боргову розписку про отримання ним грошових коштів в сумі 150 000,00 доларів США, а ОСОБА_8 виступив поручителем останнього.

Разом із тим, 17.10.2013 у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, перебуваючи у Заміській резиденції «KIDEV» за адресою: Київська обл. Бориспільський район с. Чубинське, вул. Київська, 5, в черговий раз отримали від ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_9 частину грошових коштів в сумі 30 000,00 доларів США, що на день передачі згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 245 100,00 грн., в замін ОСОБА_5 власноручно написав боргову розписку про отримання ним грошових коштів в сумі 30 000,00

Після чого, з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, до логічного завершення, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , згідно розробленого права реалізувавши свій злочинний умисел щодо заволодіння усією сумою грошових коштів в розмірі 400 000, 00 доларів США, повідомили ОСОБА_7 , що нотаріально посвідчення договору застави на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 , завод по виробництву вікон в АДРЕСА_3 та на майнові права ТОВ «3 Н МЕДІКАЛ», потрібно перенести на наступний день, оскільки нотаріус, що повинен був здійснити посвідчення договору застави, не в змозі прийняти у раніше обумовлений час.

Вказаними діями, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що нотаріус посвідчувати договір застави на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 , завод по виробництву вікон в м. Дніпро, таунхаос за адресою: АДРЕСА_3 та на майнові права ТОВ «3 Н МЕДІКАЛ», не буде, оскільки право власності на зазначене майно та майнові права належать третім особам, реалізували свій злочинний умисел направлений на заволодіння грошовими коштами в сумі 400 000, 00 доларів США, шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 .

Своїми діями, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволоділи грошовими коштами в сумі 400 000, 00 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 3 267 100,00 грн., які належали ОСОБА_7 , що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто є особливо великим розміром, та у подальшому розпорядилися ними на власний розсуд з метою свого збагачення.

15.12.2017 відомості про вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення (злочин) внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002722 від 15.12.2017, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, доведена, обґрунтована та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, що містяться в матеріалах досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник та підозрюваний проти клопотання заперечили та просили в його задоволенні відмовити.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, позицію захисту та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, по наведеним вище обставинам.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 на думку прокурора та слідчого знаходить своє підтвердження зібраними у справі доказами зокрема: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 ; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; борговими розписками від 07.08.2013, 10.09.2013, 10.09.2013, 17.10.2013; висновком експерта № СЕ-19/111-20/44166-ПЧ від 17.09.2020 за результатами почеркознавчої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні № 0002722; та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Так, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, свою причетність до якого не визнає, проте на підтвердження обґрунтованості підозри досудовим слідство зібрано ряд зазначених в клопотанні доказів.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та про наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, що має місце по даному кримінальному провадженню, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , суд враховує, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно дотримуватися вимог ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, при цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У Рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії», а також правових позицій, викладених у п. 80 Рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», та у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

У справі «Ігнатов проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 5 Конвенції, разом зі статтями 2, 3 і 4, є серед основоположних прав, що захищають фізичну безпеку особистості і в цій якості її важливість має першорядне значення. Її головна мета полягає в тому, щоб не допустити свавільного або необґрунтованого позбавлення волі. Зокрема, можна ідентифікувати три основні засади у практиці Суду: вичерпний характер винятків, які повинні бути інтерпретовані строго і які не допускають широкого трактування відповідно до інших положень Конвенції (зокрема, статті 8-11 Конвенції); законності затримання, включаючи матеріальне та процесуальне право, що є вимогою ретельного дотримання принципу верховенства права. Одним з найбільш поширених видів позбавлення волі у кримінальному провадженні є досудове тримання під вартою. Таке тримання є одним із винятків із загального правила, що кожна людина має право на свободу (параграф 1 статті 5), та передбачено в підпункті (с) пункту 1 статті 5 Конвенції.

Аналізуючи доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також зіставляючи їх з вищевказаними вимогами кримінального процесуального закону і практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не наведено достатніх і належних переконливих доказів існування у сукупності всіх ризиків зазначених в клопотанні.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який не судимий, має визначене місце проживання, має на утриманні двох дітей 2004 та 2014 р.н., слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 та запобігти вказаним ризикам.

Окрім того, суд вертає увагу, що з моменту внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення з 15.12.2017 пройшло більше трьох років. Протягом вказаного періоду ОСОБА_5 , та безпосередньо після проведення обшуку за місцем його проживання, останній з`являвся на всі виклики до слідчого. Жодного доказу ухилення ОСОБА_5 , від явки до слідчого, чи перешкоджання будь-яким шляхом кримінальному провадженню слідчому судді надано не було.

З огляду на вказане слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання в період доби з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. наступного дня. Крім того, на підозрюваного слід покласти такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, що провадить розслідування вказаного кримінального провадження, на визначений ним час; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не відвідувати місця, де продаються алкогольні напої на розлив, а також барів, ресторанів, нічних клубів; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 314, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів та заборонити залишати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, що провадить досудове розслідування вказаного кримінального провадження в період доби з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, що провадить розслідування вказаного кримінального провадження, на визначений ним час; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не відвідувати місця, де продаються алкогольні напої на розлив, а також барів, ресторанів, нічних клубів; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні.

Строк домашнього арешту рахувати з моменту винесення ухвали 01.02.2021.

Строк дії ухвали до 24 год. 00 хв. 01 квітня 2021 року.

В задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.

Ухвалу для контролю за поведінкою підозрюваного направити начальнику Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 05 лютого 2021 року о 15 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1