ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/3681/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 02.01.2021 року.
Не погодившись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, яку уточнив, та просить скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора в повному обсязі. В апеляційній скарзі з урахуванням уточнень захисник вказує, що обвинувачений з`являвся за викликами, клопотання про обрання запобіжного заходу було розглянуто не в день надходження до суду, однак обвинувачений з`явився для розгляду клопотання, що підтверджує відсутність в нього наміру переховуватися. Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вже допитані, від них надійшли заяви про відсутність будь-яких претензій. Потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що обвинувачений навпаки вживав заходи для припинення конфлікту. Вина не доведена, що спростовує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Судимість знята та погашена. Обставини кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 125 КК України мали місце в 2016 році, а про підозру повідомлено лише в 2019 році. За цими кримінальними правопорушеннями до обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який не порушувався. Обвинувачений має місце реєстрації, де проживають його батько та бабуся, з якими він підтримує зв`язки, проживав з дружиною, на утриманні має сина 2010 року народження. В період з 24.11.2014 року по 18.11.2015 року офіційно був працевлаштований, про що є лист з підприємства, адміністрація якого готова взяти обвинуваченого на роботу. Іншим обвинуваченим раніше обирався домашній арешт, фактів його порушення, впливу на свідків, потерпілого не встановлено. Обвинувачений утримується під вартою понад 10 місяців. Наявність ризиків не обгрунтована. Посилається на те, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу було розглянуто суддею з урахуванням положень п. 20.5 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України. Строк дії попередньої ухвали закінчувався 08.11.2020 року. Клопотання було подане прокурором до канцелярії суду 02.11.2020 року, а мало бути подане не пізніше 30.10.2020 року. Таким чином прокурор пропустив строк на подання зазначеного клопотання та суд не мав процесуальної можливості розглядати таке клопотання. Вислухавши доповідь судді, доводи захисника, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Судом першої інстанції наведено обставини, які вказують на можливість настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Колегія суддів погоджується з такими висновками та не вбачає підстав для скасування судового рішення чи зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого на більш м`який. Обставини, наведені захисником не є достатніми для задоволення апеляційних вимог.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників в кримінальному провадженні, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні хуліганства, вчиненого групою осіб, із застосуванням предмета, пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень. Зміст обвинувального акту вказує на підвищену суспільну небезпечність вчиненого, враховуючи також і ту обставину, що ОСОБА_8 обвинувачується ще за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 189 КК України. Відповідно до матеріалів провадження обвинувачений офіційно не працевлаштований, в ТОВ «ЩИТ-ЗАХИЩЕНА ЯКІСТЬ» працював до 18.11.2015 року, на даний час не має постійного джерела доходу, що підтверджує наявність ризику вчинення нового злочину. При цьому посилання сторони захисту на те, що адміністрація підприємства готова взяти на роботу обвинуваченого не мінімізує встановлених ризиків, оскільки дані про офіційне працевлаштування обвинуваченого протягом тривалого часу відсутні. Доводи захисника про соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність у нього батька, бабусі, дружини, сина 2010 року народження не спростовує висновків суду, оскільки наявність цих обставин не попередила вчинення кримінальних правопорушень, в яких ОСОБА_8 обвинувачується. Твердження адвоката про те, що потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вже допитані, від них надійшли заяви про відсутність будь-яких претензій, а потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що обвинувачений навпаки вживав заходу для припинення конфлікту, колегія суддів не приймає до уваги як обставину, що вказує на зменшення ризиків у кримінальному провадженні, оскільки не виключений ризик впливу на інших учасників провадження, які ще судом не допитані. Позиція потерпілого у кримінальному провадженні може бути врахована при ухваленні судом остаточного судового рішення по справі.

Захисник вказує, що вина обвинуваченого не доведена. Але слід вказати, що саме судовий розгляд спрямований на встановлення достатності і допустимості зібраних доказів для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. На даний час суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Та обставина, що іншим обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який не порушувався ними, безумовно не вказує на можливість застосування також заходу до обвинуваченого ОСОБА_8 , враховуючи, що судом беруться до уваги дані, які характеризують конктретного обвинуваченого і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) способів неналежної процесуальної поведінки.
Захисник звертає увагу, що прокурор пропустив строк на подання зазначеного клопотання та суд не мав процесуальної можливості розглядати таке клопотання. Проте в даному випадку недотримання визначених п. 20.5 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України строків звернення з клопотанням не тягне за собою скасування судового рішення, ухваленого за результатами розгляду такого клопотання. Термін дії запобіжного заходу обвинуваченого спливав 08.11.2020 року, клопотання надійшло до суду 02.11.2020 року. Враховуючи, що воно було розглянуто до закінчення строку дії попередньої ухвали, підстави для скасування ухвали суду від 04.11.2020 року відсутні. З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 і відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -
УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді