УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в рамках кримінального провадження № 0000196 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 листопада 2020 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововоронезький, Каширського району Воронезької області Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України

-якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 10г.00хв. 21.11.2020р. до 10г.00хв. 19 січня 2021р. включно.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5 ( в режимі відеоконфереції з
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 10-00 год. 21 листопада 2020 року до 10-00 год. 19 січня 2021 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що суд порушив порядок проведення підготовчого судового засідання, оскільки не з`ясував у учасників справи про наявність у останніх клопотань, а безпідставно перейшов одразу до процедури, передбаченої ч.3 ст. 315 КПК України та змусив прокурора оголошувати клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає, невірним посилання суду на те, що відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

Зауважує, що в ухвалі суду необґрунтовано зазначено про те, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, пояснює, що між потерпілим та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні відбувалося примирення, що підтверджується заявою потерпілого про відмову від приватного обвинувачення.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Ухвалою суду клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 10-00 год. 21 листопада 2020 року до 10-00 год. 19 січня 2021 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не зменшилися, а тому не відпали підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження № 0000196 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст.122 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: ризик переховування від суду та незаконно впливати на потерпілого, не зникли та продовжують існувати.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є одним з видів запобіжних заходів.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, такий запобіжний захід як тримання під вартою, застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

Однак, як вбачається із наданих суду матеріалів справи наведені у клопотанні прокурора ризики, як мета продовження обвинуваченому ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою хоч і існують, однак прокурором належно не вмотивовано того, що на даній стадії судового розгляду справи, жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти їх реалізації обвинуваченим.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, раніше не судимий.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та особу обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що саме такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ні клопотання прокурора, ні ухвала суду першої інстанції не містять належних обґрунтувань того, яким чином обвинувачений ОСОБА_6 у разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, зможе ухилятись від явки до суду, чи незаконно впливати на потерпілого.

З огляду на викладене, а також враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, колегія суддів визнає, що матеріали клопотання хоч і містять дані, які вказують на наявність передбачених ч.1 ст. 177 КПК України ризиків, однак вважає, що прокурором не доведено недоцільності застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх щоб переконати суд у необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у виді тримання його під вартою.

За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 частково задовольнити, ухвалу суду першої інстанції, з огляду на неповноту судового розгляду, змінити, відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього виконання окремих обов`язків.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи викладене, а також дані про особу обвинуваченого, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що на час подальшого судового розгляду справи судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно змінити вид обраного відносно нього запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт з покладенням на обвинуваченого виконання відповідних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та вважає, що цей запобіжний захід зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час подальшого судового розгляду.

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Южноукраїнського районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2020 року якою ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 19 січня 2021 року включно змінити.

Відмовити прокурору в задоволенні його клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити раніше обраний відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який відбувати за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки :

- прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження, за першою вимогою

- цілодобово не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Також роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно ч.5 до ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвалу апеляційного суду про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт направити до Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУ НП в Миколаївській області для виконання за місцем відбування обвинуваченим домашнього арешту.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Строк дії ухвали встановити до 19.01.2021 року включно.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: