У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород, кримінальне провадження № 308/10114/20, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002096 від 16.07.2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, вважається не судимим ,-
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:
В провадження Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002096 від 16.07.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив суду клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 на два місці, оскільки ризики, у зв`язку з якими відносно останнього було обрано такий запобіжний захід не змінилися, а менш суворі запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Ризики, які передбачені ст.177 КПК України, відсутні. Крім цього, прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам. Просив врахувати, що за ініціативою обвинуваченого шкода потерпілому ОСОБА_6 відшкодована, шляхом переказу грошових коштів. У зв`язку з наведеним, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 13.10.2020 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 10.12.2020 року включно.

07.12.2020 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 03.02.2021 року включно.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Зокрема, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суду не надано достатньо доказів на підтвердження тих обставин, які б свідчили про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину та наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 залишаючись на волі, не буде ухилятись від суду. Окрім того, суду не надано доказів погіршення стану здоров`я обвинуваченого, що свідчать про неможливість його утримання в умовах УВП, та доказів на підтвердження міцності його соціальних зв`язків за місцем постійного проживання.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Поряд з цим, суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та у відповідності до ст.12 КК України, даний злочин відноситься до тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі від чотирьох до шести років, ураховує особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих злочинів, хоча на даний час і вважається не судимим.

Заслухавши учасників судового засідання, враховуючи вищенаведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу, суд вважає, що обставини, зазначені при обранні запобіжного заходу продовжують існувати і по даний час, судове провадження не закінчено, ОСОБА_4 перебуваючи на волі може ухилятися від явки до суду і виконання процесуальних рішень, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також перешкоджати встановленню істини у справі, а тому з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, а застосування більш м`яких запобіжних заходів - особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, та будуть недостатніми для забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 на більш м`який та вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 199, 331, 372 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задоволити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 27.03.2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1