ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/56/21 Справа № 209/404/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001738 від 10 грудня 2019 року, відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м.Дніпродзержинська, громадянина України, який
проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 20 000 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової та моральної шкоди.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

09 грудня 2019 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 разом з братом ОСОБА_9 та невстановленою особою перебував біля спортивного клубу Рим по пр.Металургів, 62 у м. Кам`янському, куди прибув для вирішення конфліктної ситуації, яка виникла між його братом ОСОБА_9 та раніше їм незнайомими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . В ході конфлікту та бійки, що зав`язалась між вказаними особами, ОСОБА_7 , діючи умисно, на підставі особистих неприязнених стосунків, маючи намір на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, умисно наніс зверху вниз справа наліво удар заздалегідь заготованим ножем у надключичну праву область тіла ОСОБА_8 , заподіявши тілесні ушкодження у вигляді поранення в надключичній ділянці праворуч, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить визнати вирок суду першої інстанції незаконним, оскільки суд не взяв до уваги обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що він раніше не судимий, повністю визнав свою вину у вчиненому злочину та готовий відшкодувати суму позову.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити із зазначених у ній підстав.
Прокурор та потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просили вирок суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Перевіряючи провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та достатніх підстав для пом`якшення призначеного йому покарання судом не встановлено і в апеляційній скарзі також не наведено.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також визнав обставиною, що помякшує покарання, щире каяття, та зазначив про відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проте вчинив кримінальне правопорушення в період розгляду судом іншого кримінального провадження за його обвинуваченням, офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем мешкання, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.
При цьому судом враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, те, що обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв ножове поранення в надключичну ділянку праворуч тіла потерпілого ОСОБА_8 з намаганням заподіяти й інші ножові поранення.
Доводи обвинувачення про те, що він раніше не судимий та вину визнав повністю, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Та обставина, що ОСОБА_7 має бажання відшкодувати завдані потерпілому кримінальним правопорушенням збитки, не може бути визнана тим фактором, який би знижував суспільну небезпеку особи обвинуваченого, чи вказував на можливість пом`якшення призначеного йому судом першої інстанції покарання, з огляду на те, що кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено 09 грудня 2019 року, а оскаржуваний вирок було ухвалено 15 травня 2020 року, тому останній мав достатньо часу для вчинення дій, спрямованих на відшкодування завданих збитків, проте матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які б свідчили, що обвинувачений вчиняв дії, які фактично усувають негативні наслідки вчиненого злочину, зокрема: оплатив вартість лікування потерпілого чи відшкодував моральну шкоду.
Обвинуваченим як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного перегляду не надано доказів, які б істотно знижували ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правпорушення.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене ОСОБА_7 судом покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі останнього, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення йому більш м`якого покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4