Дата документу 08.02.2021 Справа № 313/61/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/283/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 313/61/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2002 року,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ; засудженого ОСОБА_6 ; захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу колегії суддів Токмацького районного суду Запорізької області від 01 вересня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою та незаконною, зауважує, що суд не врахував той факт, що за його заявою за нововиявленими обставинами від 26 грудня 2018 року вже було відкрито провадження Веселівським районним судом Запорізької області, а також була розглянута його апеляційна скарга в Запорізькому апеляційному суді 22 жовтня 2019 року і в цих двох зазначених інстанціях не виникало питань щодо поновлення процесуальних строків відповідно до ч. 1 ст. 461 КПК України. Крім того, суд не призначив йому адвоката, як він того прохав.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, захисника та засудженого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2019 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2002 року.
Нововиявленими обставинами ОСОБА_6 зазначає наступні:
- порушення ч. 4 ст. 107 КПК України під час судового розгляду нездійснення фіксування за допомогою технічного запису;
- порушення ст. 57 Конституції України, так як на досудовому слідстві та під час судового розгляду йому не повідомлялися процесуальні права та обов`язки.
Ознайомившись із поданою заявою, суд першої інстанції дійшов висновку, що заяву необхідно повернути заявнику з наступних підстав.
Встановлено, що ОСОБА_6 вироком Апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2002 року засуджено за п. «а», п. «і» ст. 93, ч. 2 ст. 86, ч. 1 ст. 101, ч. 2 ст. 215 КК України (1960 року) та ч. 2 ст. 185 КК України (2001 року), із застосуванням ст. 42 КК України (1960 року), остаточно до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю. Також цим вироком суду засуджено ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Ухвалою Верховного суду України від 26 грудня 2002 року касаційне подання прокурора, який підтримував обвинувачення в суді, касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 , та інших засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 захисника ОСОБА_17 залишені без задоволення, а вирок Апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2002 року, щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 без змін.
Нововиявленими обставинами ОСОБА_6 зазначає: порушення ч. 4 ст. 107 КПК України під час судового розгляду нездійснення фіксування за допомогою технічного запису та порушення ст. 57 Конституції України, так як на досудовому слідстві та під час судового розгляду йому не повідомлялися процесуальні права та обов`язки.
До заяви додано клопотання про поновлення процесуального строку. ОСОБА_6 вказує, що про нововиявлені обставини він дізнався з листа Запорізького апеляційного суду 09 грудня 2018 року, згідно з яким за нормами КПК України (1960 року) фіксування судового процесу здійснювалося лише за клопотанням учасників процесу. Зазначена заява містить посилання на юридичну необізнаність ОСОБА_6 та те, що він відбуває покарання, у зв`язку з чим, не мав можливості найняти адвоката.
Ухвалою колегії суддів Токмацького районного суду Запорізької області від 01 вересня 2020 року заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2002 року за нововиявленими обставинами повернуто заявнику з тих підстав, що ОСОБА_6 пропустив передбачений ч. 1 ст. 461 КПК України тримісячний строк подачі заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами і суд першої інстанції не знайшов підстав для його поновлення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, передбаченої пунктом 3 частини третьої статті 459 цього Кодексу, - протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу.
З огляду на п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, якщо касаційна скарга (в даному випадку заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами) подана після закінчення встановленого законом строку і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення, то вона підлягає поверненню особі, що її подала.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто, не залежали від волевиявлення особи і були пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнювали можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Правило дотримання процесуального строку для подання заяви має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечувати, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного строку, не змушуючи заінтересованих осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому, це правило надає сторонам (заявникам) у справі достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити свою правову позицію.
Проте, подана ОСОБА_6 заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, що набрало законної сили, з клопотанням про поновлення процесуального строку, не містить обґрунтованих підстав для цього.
У клопотанні про поновлення процесуального строку засуджений ОСОБА_6 посилається на порушення ч. 4 ст. 107 КПК України під час судового розгляду нездійснення фіксування за допомогою технічного запису, а також на порушення ст. 57 Конституції України, так як на досудовому слідстві та під час судового розгляду йому не повідомлялися процесуальні права та обов`язки, однак, останній не наводить поважних причин, які б унеможливлювали чи ускладнювали можливість йому своєчасно звернутися до суду у визначений законом строк.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що вирок Апеляційного суду Запорізької області був постановлений 19 квітня 2002 року, тобто більше 18 років тому.

Підстави, на які посилається засуджений у своїх заявах, є необґрунтованими, оскільки жодних перешкод для звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами протягом значного періоду часу в засудженого не було. Також посилаючись, як на підставу для перегляду за нововиявленими обставинами, на лист Запорізького апеляційного суду 09 грудня 2018 року, засуджений не вказав, які обставини об`єктивно перешкодили йому вчасно вчинити відповідну процесуальну дію.

При цьому колегія суддів посилання апелянта на те, що він юридично необізнаний, відбуває покарання, не має можливості найняти адвоката, вважає такими, що не відносяться до поважних причин пропуску ним строку подання даної заяви, оскільки засуджений не вказує про те, що йому завадило дізнатися про вказані вище права раніше.

Інших переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які ОСОБА_6 не мав об`єктивної можливості звернутися із такою заявою, в апеляційній скарзі не наведено, і вказаний висновок узгоджується з позицією, висловленою в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 грудня 2018 року в провадженні № 13-69зво18 (справа 1-2/1999).

Доводи апелянта про те, що за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами від 26 грудня 2018 року вже було відкрито провадження Веселівським районним судом Запорізької області, не відповідають дійсності, більш того, цим судом навпаки було відмовлено у відкритті провадження (т. 1 а.с. 316).

Не заслуговують також на увагу й доводи апелянта про те, що 22 жовтня 2019 року Запорізьким апеляційним судом була розглянута його апеляційна скарга і в цього суду не виникало питань щодо поновлення процесуальних строків відповідно до ч. 1 ст. 461 КПК України, оскільки апеляційний суд розглядав апеляційну скаргу останнього на ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 28 травня 2019 року, якою було відмовлено у відкритті провадження (т. 2 а.с. 33-35).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції порушив його право на захист, оскільки не призначив йому захисника, є також необґрунтованими, оскільки стадії відкриття кримінального провадження заяви про перегляд за нововиявленими обставинами не було і суд першої інстанції не розглядав його заяву по суті.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не виявив об`єктивних підстав для поновлення засудженому ОСОБА_6 процесуального строку на подання заяви про перегляд судового рішення щодо нього за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу колегії суддів Токмацького районного суду Запорізької області від 01 вересня 2020 року відносно засудженого ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: