Справа №587/1348/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/184/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Інші процесуальні питання
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/1348/20 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу судді Сумського районного суду Сумської області від 01.07.2020, якою повернуто його клопотання про визнання покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що порушує його права,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

УСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду, оскільки суд розглянув клопотання не по суті, а повернув його, чим фактично позбавив права на доступ до правосуддя. Також зазначає, що розгляд клопотання відбувся без його участі та без виклику адвоката, участь якого є обов`язковою, оскільки він засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі за вчинення особливо тяжких злочинів. Вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що дане клопотання розглядається судом за місцем відбування покарання є необґрунтованим.

30.06.2020 до Сумського районного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про визнання покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що порушує його права надані ст. 28 Конституції України та ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке обґрунтував тим, що існуючий в Україні режим для довічно ув`язнених не відповідає меті їх реабілітації та засуджені до довічного позбавлення волі можуть розраховувати на звільнення тільки в двох випадках: якщо вони страждають на важку хворобу та у разі помилування Президента.

Ухвалою судді Сумського районного суду Сумської області від 01.07.2020 клопотання повернуто ОСОБА_8 , оскільки вирішення вказаного питання належить до компетенції суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 , який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно п. 1, 4 ч. 2 ст. 539 КПК, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, у разі необхідності вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, або до суду, який ухвалив вирок.

Згідно положень ч. 5 ст. 539 КПК у судове засідання для вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дійшовши висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_8 не відноситься до компетенції Сумського районного суду (територіальною юрисдикції), суд першої інстанції ухвалив рішення про повернення клопотання, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону, оскільки чинний КПК передбачає вичерпний перелік підстав для повернення скарг (заяв, клопотань) учасникам кримінального провадження, а саме скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора (ст. 304), апеляційної чи касаційної скарги (ст. 399, 429 КПК), а порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку визначений ст. 539 КПК, згідно ч. 3, 6-8 якої клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу і за наслідками його розгляду суд постановляє ухвалу, якою або задовольняє клопотання, або відмовляє у його задоволенні.

Оскільки КПК не передбачено можливості повернення клопотання про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, у тому числі і після початку їх розгляду по суті, то суд першої інстанції, повернувши клопотання засудженому, діяв не на підставі та не у спосіб, визначений процесуальним законом, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. При цьому суддя дійшов до такого висновку без участі сторін судового провадження, чим фактично вдався до правової оцінки (системного аналізу), що є неприпустимим на цій стадії процесу та підлягає з`ясуванню виключно під час судового розгляду із дотриманням таких принципів кримінального провадження як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, диспозитивність, безпосередність дослідження доказів тощо.

Така загальна засада кримінального провадження (принцип судочинства) як рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (ст. 129 Конституції України, розділ I Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення ЄСПЛ у справах «Домбо Бехер Б. В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands) від 27.10.1993, заява № 14448/88, п.33); «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland) від 23.10.1996 р., заява № 17748/91, п.38).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою (ч. 2 ст. 412 КПК).

Відповідно ч. 2 і 3 ст. 43 КПК, засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили, і який має права обвинуваченого, передбачені ст. 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

На підставі ч. 3-5 ст. 42 КПК, обвинувачений має право: бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату; брати участь у проведенні процесуальних дій; заявляти відводи; брати участь під час судового розгляду; збирати і подавати суду докази; висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження; виступати в судових дебатах; ознайомлюватися з журналом судового засідання та технічним записом судового процесу, які йому зобов`язані надати уповноважені працівники суду, і подавати щодо них свої зауваження; також інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 52 КПК, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Зважаючи, що судове провадження розглянуте без повідомлення про час і місце судового розгляду та без участі засудженого і його захисника, участь якого є обов`язковою, оскільки ОСОБА_8 засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі за вчинення особливо тяжких злочинів, то колегія суддів приходить до переконання про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення згідно п. 3, 4 ч. 2 ст. 412 КПК, оскільки це перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, ухвалу не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає скасуванню з вказаних вище підстав.

Після скасування зазначеної ухвали колегія суддів вважає за необхідне відповідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК призначити новий судовий розгляд, так як установлені порушення, передбачені п. 3 і 4 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, тим самим задовольнивши частково апеляційну скаргу засудженого.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки порушені питання спочатку підлягають ретельній перевірці та безпосередньому дослідженню при новому судовому розгляді в суді першої інстанції, в тому числі й ті, які стосуються територіальної юрисдикції суду, а вже потім при наявності остаточного судового рішення (у разі оскарження) бути предметом перевірки в апеляційному суді, так як суд апеляційної інстанції відповідно ч. 2 ст. 415 КПК не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність тощо.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу судді Сумського районного суду Сумської області від 01.07.2020 відносно ОСОБА_11 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4