Ухвала

09 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 333/685/19
провадження № 51-6299 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційні скарги захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженої ОСОБА_5 та представника потерпілого ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року.
Обставини справи

1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новгород-Сіверський Чернігівської області та жительки м. Запоріжжя,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК), та призначено їй покарання у виді 240 годин громадських робіт.
2. Згідно вироку, 03 липня 2018 року, о 09:40, ОСОБА_5 разом із невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, знаходячись в домоволодінні ОСОБА_7 , з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, що виникли в ході словесного конфлікту з потерпілим, нанесли останньому обома руками та ногами не менше 6 ударів в область голови, обличчя та тулубу, спричинивши йому, відповідно до висновку експерта № 1526 від 26 грудня 2018 року, легких тілесних ушкоджень.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження на підставі пункту 3 частинии1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України ( далі КПК).
4. На обґрунтування своєї позиції він зазначає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення не доведена поза розумним сумнівом у встановленому законом порядку та відсутні належні й допустимі докази, що саме засуджена спричинила тілесні ушкодження потерпілому.
5. Суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі невірно вказав єдиний унікальний номер справи, що на думку сторони захисту призвело до порушення вимог статей 370, частини 3 статті 374 КПК.
6. Представник потерпілого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді.
7. На обґрунтування своєї позиції він зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував обставин, які в силу пункту 6 частини1 статті 67 КК обтяжують покарання.
8. Крім того, судами попередніх інстанцій не враховано, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2013 року ОСОБА_5 було засуджено до громадських робіт, за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 КК.
9. Також представник потерпілого звертає увагу Суду, що суд апеляційної інстанції не розглянув його клопотання, подане в порядку частини 3 статті 404 КПК.
Колегія суддів вважає, що касаційні скарги подані належними особами, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, їх зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційних скарг та доданих копій судових рішень, убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 424428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженої ОСОБА_5 та представника потерпілого ОСОБА_6 , поданою в інтересах ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3