печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2020 року м. Київ
Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0003035,
В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2017 у справі № 640/814/17, на автомобіль марки «Toyota Land Gruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 .
Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007559, яке в подальшому об`єднано з кримінальним провадженням №0003035, накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , а саме автомобіль марки «Toyota Land Gruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 . Власник майна ОСОБА_4 є рідною сестрою підозрюваного в кримінальному провадженні ОСОБА_5 , який має право користування зазначеним автомобілем. Кримінальне провадження триває близько 4 років. ОСОБА_4 позбавлена права користування належним їй майном, яке знецінюється та втрачає свої властивості. ОСОБА_4 про підозру не повідомлено, розміру збитків в провадженні не встановлено. Заявник вказує, що майно, на яке накладено арешт не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки слідством не наведено жодної підстави, що воно пов`язане із вчиненням будь яких кримінальних правопорушень або набуте кримінально протиправним шляхом. У зв`язку з чим, заявник вважає, накладений арешт необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
В судове засідання представник власника майна адвокат ОСОБА_3 не з`явився, розгляд клопотання просив здійснювати у його відсутність.

Слідчий в кримінальному провадженні, повідомлений про місце, дату та час розгляду клопотання у спосіб, що відповідає вимогам ст. 135 КК України, не з`явився, причини неприбуття не повідомив, відповідних заяв на адресу суду не направив.

Вивчивши матеріали справи, надходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування № 0003035 від 23.12.2016 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 296 КК України.
В подальшому, постановою прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 05.09.2018 кримінальні провадження № 0000707, № 0007559, №0003035 об`єднані в одне кримінальне провадження та присвоєно єдиний номер №0003035.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2017 у справі № 640/814/17в рамках кримінального провадження № 0007559 накладено арешт на автомобіль марки «Toyota Land Gruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та керування зазначеним майном. Місцем зберігання арештованого транспортного засобу визначено м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходив з того, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а тому наявні підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до світлокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль марки Toyota Land Gruiser 200, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір чорний, рік випуску 2008, належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , дата реєстрації 27.02.2014 р.
ОСОБА_4 є рідною сестрою підозрюваного в кримінальному провадженні ОСОБА_5 .
Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи викладене, те що вказаний автомобіль є власністю третьої особи сестри підозрюваного ОСОБА_4 , тривалості проведення досудового розслідування з грудня 2016 року, відсутністю будь-яких даних про те, що арештований транспортний засіб містить на собі сліди розслідуваного кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ в кримінальному провадженні, вважаю наявними підстави для задоволення клопотання та скасування арешту з майна ОСОБА_4 .
Слідчий в судове засідання не з`явився, зазначених тверджень не спростував, додаткових даних щодо необхідності застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження слідчому судді не надано.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майна у кримінальному провадженні №0003035 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2017 у справі № 640/814/17 на автомобіль марки «Toyota Land Gruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_4 .
Транспортний засіб марки «Toyota Land Gruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1