Справа № 405/235/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2020 №0000346, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Компаніївка, Компаніївського району, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою-технічною освітою, працюючого водієм ВСК «Колос», неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей та/чи осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

встановив:

слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою.

Слідчий в клопотанні вказує про наявність ризиків передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу, враховуючи тяжкість можливого покарання

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вказав на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри, існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Захисник в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечував. Вказала, що її дії та дії родичів підозрюваного з приводу медичної документації направлені на захист останнього та перевірки фактів щодо тимчасової втрати свідомості ОСОБА_8 перед дорожньо - транспортною пригодою.

Підозрюваний підтримав позицію захисника, вказав, що вину у вчиненому правопрушенні визнає, шкодує, що так сталось. Зазначив, що намагався поспілкуватись з родичами загиблої, але вони повідомили, що їм зараз не до цього. Бажає відшкодувати родичам загиблої витрати понесені у зв`язку з її смертю, як тільки вони будуть готові з ним спілкуватись.

Представник потерпілого підтримав позицію прокурора та слідчого, вказав, що дії підозрюваного та захисника направлені на уникнення відповідальності ОСОБА_5 за скоєне.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, пояснення представника потерпілого слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2020 №0000346, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
15.01.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, згідно якої 10.10.2020 ОСОБА_5 керуючи автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, здійснював рух в світлу пору доби по вулиці Вишнева в смт. Компаніївка Компаніївського району Кіровоградської області з боку вулиці Садова в напрямку вулиці Перемоги. Під час руху, на вказаному автомобілі, у вказаному напрямку близько 06 години 45 хвилин на відстані 2,2 метри від лінії електропередач № Л-555, встановленої по вулиці Вишнева в см. Компаніївка, ОСОБА_5 в порушення вимог п.п. 1.2, 1.5, 2.3 (б) і (д) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), через власну необережність та недбалість відволікся від керування транспортним засобом, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху, та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

ОСОБА_5 , без нагальної на те потреби, не пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху чи необхідністю здійснення будь-яких маневрів, у тому числі об`їзду нерівностей на дорожньому покритті, виїхав на смугу зустрічного руху, при вільній своїй правій, не переконався у відсутності пішоходів на смузі зустрічного руху, яким може бути створена перешкода чи небезпека, чим грубо порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

Здійснюючи рух по смузі зустрічного руху ОСОБА_5 , не виконавши вимог п.п. 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР України, маючи можливість у світлу пору доби, на рівній горизонтальній ділянці дороги завчасно виявити перешкоду для свого руху (пішохода, який рухається в попутному з автомобілем напрямку) своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого транспортного засобу чи безпечного об`їзду перешкоди, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка йшла в попутному з автомобілем напрямку біля лівого краю проїзної частини щодо напрямку його руху.
Всі вищевикладені невідповідні та протиправні дії водія ОСОБА_5 та порушення ним вимог п.п. 1.2, 1.5, 2.3 (б) і (д), 10.1, 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР України згідно висновків судових інженерно-транспортних автотехнічних експертиз обставин ДТП № 5422/20-27 від 22.12.2020 та № 62 від 22.12.2020 знаходяться в технічному причинному зв`язку з фактом наїзду на пішохода.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 995 від 12.11.2020, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми хребта з переломом 6-го грудного хребця з забоєм спинного мозку і крововиливом в м`язи спини навколо перелому, садна спини, перелому обох верхніх гілок лобкових кісток з крововиливом в м`язи навколо перелому, рани потиличної ділянки голови (2), які мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а в даному випадку призвели до смерті. Смерть останньої знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. В крові ОСОБА_10 алкоголь не виявлено.

За практикою ЄСПЛ розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт с) пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри підтверджуються доданими до клопотання матеріалами, а саме: протоколами допиту свідків від 30.10.2020 (а.с. 30-37), протоколом допиту свідка від 27.10.2020 (а.с. 38-39) та іншими доданими до клопотання матеріалами.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелюватися зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Таким чином, надані до клопотання матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, про те що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_5 і сам визнав вину у скоєному.

Також, слідчий суддя встановив наявність наступних ризиків передбачених:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість впливати на свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , на що вказує те, що вони працюють в одній установі, а саме ВСК «Колос», тобто знайомі один з одним.

Наявність інших, зазначених в клопотанні ризикиків прокурором не доведено.

Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 при скоєнні дорожньо транспортної пригоди не перебував в стані алкогольного сп`яніння, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні не умисного тяжкого злочину, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований та має постійний дохід, не одружений, позитивно характеризується по місцю проживання, роботи.

Крім цього, як вбачається з показань свідків, що після того як сталась ДТП ОСОБА_5 з місця пригоди не зник, а навпаки зупинив автомобіль, підбіг до потерпілої особи та викликав швидку де і чекав її приїзду. Також з моменту вчинення ДТП по день повідомлення ОСОБА_5 про підозру минуло більше трьох місяців, який місця проживання не змінював, про наявність спроб ухилитись від досудового розслідування відомостей надано не було. Доводи слідчого, прокурора про те, що підозрюваний постійно змінює раніше надані ним покази свідчить про наявність ризиків передбачених п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки вказані дії розцінюються слідчим суддею як спосіб захисті від обвинувачення та не можуть вказувати на зазначені ризики.
При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення у справі «Ніколова проти Болгарії»). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, проте не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт для запобігання встановленим ризикам, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід тримання під вартою.

На переконання слідчого судді достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, за вказаного вище обгрунтування є домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема і здати на зберігання слідчому посвідчення водія, серед яких - цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Зокрема вищевказані обов`язки позбавлять підозрюваного можливості впливу на свідків, потерпілих, а також можливості керування транспортними засобами. В разі порушення обов`язків встановлених судом органом досудового слідства може бути ініційовано обрання підозрюваному більш жорсткого запобіжного заходу.

Керуючись ст. 9, 176-178, 182-183, 196-197, 205, 369-372 КПК України,

постановив:

відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - домашній арешт строком на два місяці, тобто з 16.01.2021 до 15.03.2021, в межах строку досудового розслідування.
Покласти на ОСОБА_5 строком до 15.03.2021 наступні обов`язки:
- не залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_2 , за винятком відвідування медичних установ та явки до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;
- не відлучатися з смт. Компаніївка, Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні за винятком їх участі у слідчих діях чи в суді;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-здати на зберігання слідчому посвідчення водія.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом, в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Контроль за виконанням ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків покласти на Компаніївський ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області.
Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 15.03.2021.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Євгеній Миколайович Тьор