Справа № 161/9345/20 Провадження №11-сс/802/377/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року про відмову у продовженні строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 (ЄРДР за № 0000228),
В С Т А Н О В И В:
Прокурор відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Замшани, Ратнівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000228.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року в задоволенні клопотання прокурора відмовлено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором при розгляді клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведеним ризикам. Крім того, ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботи, міцні соціальні зв`язки, на час розгляду клопотання термін дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту сплинув, фактів ухилення останнім від органів досудового розслідування на даний час не встановлено, а тому врахувавши наведені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжних захід, передбачений ст.179 КПК України, у виді особистого зобов`язання здатен запобігти ризикам, наявність яких була доведена прокурором при розгляді даного клопотання.
В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою. Посилається на те, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, також існують наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати та спотворити документи, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином. Вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримував подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували доводи апеляційної скарги і просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

З норм ч.ч.1, 2 ст.179 КПК України вбачається, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, в клопотанні прокурор ставить питання про продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням ряду обов`язків.

Подане клопотання обґрунтовувалось наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати та спотворити документи, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст. 132, 176-178, 181, 194 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.

Відносно підозрюваного ОСОБА_8 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2020 року було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що за період, коли підозрюваний ОСОБА_8 знаходився під домашнім арештом, він жодного разу не порушував обов`язків, які покладені на нього слідчим суддею.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У відповідності до вищенаведених норм закону, ті обставини, що ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботи, міцні соціальні зв`язки, фактів ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування не встановлено, колегія судді вважає обґрунтованими висновки слідчого судді щодо відсутності підстав для продовження строку домашнього арешту, який зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування прирівнюється до позбавлення волі.

Отже, відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 строку домашнього арешту, та обираючи йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя врахував всі характеризуючі дані про особу підозрюваного, у тому числі і тяжкість злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_8 та який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість злочину не може сама по собі слугувати виключною підставою для тримання особи під вартою, до чого прирівняно і домашній арешт.

Також, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовано слідчим суддею і питання про те, чи підтверджується для застосування саме такого запобіжного заходу наявність зазначених у даному клопотанні підстав, передбачених ст.177 КПК України.

При цьому, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя встановив, що підстав для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні прокурора не вказано та в судовому засіданні не доведено.

Заявлені у клопотанні прокурора ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу ОСОБА_8 , не можуть слугувати виключною підставою для тримання його під домашнім арештом, який відповідно до практики Європейського суду з прав людини, прирівнюється до позбавлення волі, як і тримання особи під вартою.

Отже, з огляду на наведене, а також даних в їх сукупності про особу ОСОБА_8 , слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку та буде достатнім стримуючим засобом належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Разом з цим, для забезпечення виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано поклав на нього передбачені ч.5 ст.194 КПК України, обов`язки.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не виявлено.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року, якою відмовлено у продовженні строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: