№1-кс/755/5118/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2020 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк у кримінальному провадженні № 0004992 від 07.09.2020 року,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк у кримінальному провадженні № 0004992 від 07.09.2020 року.

Так, у вказаній вище скарзі зазначено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.09.2020 року було зареєстроване кримінальне провадження №0004992 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Підставами щодо нібито такої правової кваліфікації став рапорт невідомої особи про те, що 07.09.2020 рок,у перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який із застосуванням предмету, схожого на автомат, вчинив хуліганські дії відносно працівників Київської електромережі (ЄО61297). Також, в матеріалах даного провадження наявний протокол заяви про кримінальне правопорушення, відповідно до якого, ОСОБА_5 повідомив, що 07.09.2020 року, о 16 годині, за адресою АДРЕСА_1 , мешканець даної квартири погрожував зброєю. Свідки ОСОБА_5 , який є працівником ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі» та ОСОБА_6 , який є сантехником та заступником голови ОК ЖБК «Дельфін», що обслуговує будинок, де проживає ОСОБА_4 , у протоколах їх допиту повідомили, що вони, з метою припинити постачання світла у квартирі АДРЕСА_2 , у зв`язку із наявністю заборгованості у ОСОБА_4 за електропостачання, прибули на 9-й поверх зазначеного будинку, потрапили за зачинені двері загального тамбуру квартир (покази свідка ОСОБА_6 ), при цьому, двері їм відчинила нібито власниця квартири АДРЕСА_3 , та під час їх знаходження у приміщенні з обмеженим доступом біля розподільчого щита з квартири АДРЕСА_4 , вийшов ОСОБА_4 , який у руках тримав предмет, схожий на вогнепальну зброю, яким погрожував у їхній бік, при цьому, нецензурно лаявся. При цьому, жодний із свідків не повідомляє, що ними було пред`явлено ОСОБА_4 свої нібито законні повноваження на припинення у його квартирі електропостачання, службові посвідчення, наряди. Тобто, немає доказів того, що ОСОБА_4 достовірно знав, що перед його квартирою, у тамбурі із обмеженим для власників квартир доступом, перебувають особи на законних підставах та з законною метою. Також, немає доказів, що двері до тамбуру загального коридору відчинила сусідка ОСОБА_4 - власниця квартири АДРЕСА_3 , адже ця особа не встановлена та не допитана. Таким чином, відповідно до витягу, станом на дату реєстрації цього кримінального провадження, вже була відома особа щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру та вона прямо зазначена у Витягу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, на сьогодні, ОСОБА_4 не має жодного статусу у цьому кримінальному проваджені, йому не пред`явлено підозру та його не допитано, чим грубо порушуються його права на захист, адже із першого дня, щодо нього застосовуються заходи кримінально-правового характеру, формуються проти нього докази обвинувачення, а він позбавлений захищатися, в тому числі, донести свою версію вищезазначений подій.
З метою свого захисту, ОСОБА_4 було направлено скаргу до Київської місцевої прокуратури № 4 щодо безпідставного порушення кримінального провадження та клопотання про його закриття, де викладена версія вищезазначених подій та підстави щодо задоволення його скарги, але йому було відмовлено листом, а не процесуальним рішенням та рекомендовано у порядку статей 303-307 КПК України звернутися до слідчого судді.
ОСОБА_7 вважає, що кримінальне провадження №0004992 від 07.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, було кваліфіковано безпідставно та підлягає закриттю з огляду на наступне. Будь-яких доказів щодо грубого порушення громадського порядку та мотиву щодо таких дій ОСОБА_4 у провадженні немає. Відповідно до протоколу обшуку від 07.09.2020 року, майно, а саме набої, мідного кольору із маркуванням «7,62x39 07», магазин коричневого кольору від автомату, предмет зовні схожий на автомат чорного кольору з накладками коричневого кольору із маркуванням «ВІ1038708», «АКМС М90 7,62x39 07», «0965 МІО2525», ксерокопію договору (дозвіл на зброю № НОМЕР_1 ) на ім`я ОСОБА_4 , вилучено в останнього у його квартирі АДРЕСА_2 , у період із 21 години 06 хвилин до 21 години 58 хвилин, і знаходилося дане майно у прихожій, тобто, всередині квартирі, що належить ОСОБА_4 , будь-якого опору під час обшуку та вилученні його майна, останній не чинив, встановлений порядок не порушував. Вказані факти, а саме - вилучення майна у приміщенні квартири ОСОБА_4 без будь-якого опору, також підтверджують поняті, які були допитані у даному кримінальному провадженні як свідки. А тому, не зрозуміло, на підставі яких доказів розпочинається кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме - щодо вчинення хуліганських дій ОСОБА_4 , адже хуліганством є грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчиненим із застосуванням вогнепальної зброї. А відповідно до доказів, що знаходяться у кримінальному провадженні, події, які й відбувалися 07.09.2020 року по АДРЕСА_5 , відбувалися у приміщенні з обмеженим доступом власників квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 (тамбур, вхід до якого обмежено власниками квартир відповідними дверима), а сам ОСОБА_4 та належні йому предмети, схожі на автоматичну зброю, знаходилися взагалі у його квартирі АДРЕСА_4 . Також, не доведено обізнаності ОСОБА_4 щодо законних підстав та мотивів знаходження сторонніх осіб біля його квартири. А тому, не зрозуміло, яким чином за таких обставин порушувався громадський порядок та в чому полягають мотиви явної неповаги до суспільства. Крім того, не зрозуміло чому залишається поза увагою версія ОСОБА_4 щодо вищезазначених подій, що викладена ним у його поясненнях від 07.09.2020 року, а саме: що 07.09.2020 року, приблизно о 16 годині 10 хвилин, до нього у квартиру спробували вдертися невідомі особи. У камеру домофону він побачив, як якась особа шорхається біля нижнього замка його квартири. Коли він почув спроби відкриття замків, він відкрив двері і побачив незнайомих чоловіків у кількості трьох осіб. Вони були у масках. Ці особи заблокували йому вихід із квартири, не давали зачинити двері до його помешкання, почали штовхатися і погрожувати. Йому вдалося зачинити внутрішні дерев`яні двері до квартири, при цьому, незнайомі особи почали гамселити в них. О 16 годині 15 хвилин він вперше викликав поліцію за телефоном 102 та повідомив про цю подію, що він знаходиться у своїй квартирі з дитиною і до нього намагаються вдертися незнайомі особи. Вдруге, через 5 хвилин, він знову зателефонував до поліції за допомогою. Тільки після виклику поліції, після того, коли почали тріщати його вхідні двері, він був змушений взяти зареєстровану зброю та підійти до дверей, а невідомі побачили зброю у його руках та почали тікати. Приблизно о 16 годині 38 хвилин приїхав патруль поліції. Один із патрульних поліцейських зайшов до його квартири, перевірив дозвіл на зброю та карабін, сказав, щоб ОСОБА_4 чекав на слідчу групу. У подальшому, у цей день, ОСОБА_4 два рази телефонував до поліції та скаржився на те, що у нього не прийняли заяву про кримінальне правопорушення. Наведена позиція ОСОБА_4 підтверджується об`єктивними доказами.
Так, відповідно до відповіді ГУ НП у місті Києві УОАЗОР від 18.09.2020 року, що була надана ОСОБА_4 , у базі даних Інформаційного порталу Національної поліції зафіксовані повідомлення щодо подій, які відбувалися у проміжок часу з 16 години 15 хвилин до 20 години 48 хвилин 07.09.2020 року, за адресою АДРЕСА_1 . З цієї відповіді вбачається, що саме ОСОБА_4 звертається до поліції перший, о 16 годині 15 хвилин повідомляє, що невідомі шорхаються у замку дверей, що ведуть до тамбуру, другий його дзвінок 16 годині 20 хвилин, де він повідомляє, що невідомі намагаються вдертися до належної йому квартирі, просить допомоги поліції. Тільки о 16 годині 28 хвилин до поліції звертається керівник цеху Київські електричні мережі та повідомляє, що вони проводили вимкнення електропостачання у боржників та з квартири АДРЕСА_2 , вибіг невідомий чоловік зі зброєю, схожою на автомат. Також, ОСОБА_4 звертається до поліції о 19 годині 36 хвилин та о 20 годині 48 хвилин, та скаржиться на те, що у нього не прийняли заяву про кримінальне правопорушення. У подальшому, ОСОБА_4 оскаржив дії поліції щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 162 КК України та ст. 356 КК України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.10.2020 року скаргу ОСОБА_4 задоволено, зобов`язано Дніпровське УП ГУ НП у. м. Києві вчинити відповідні дії.
Таким чином, версія ОСОБА_4 щодо зазначених подій повністю підтверджується об`єктивними доказами, а отже, в діях ОСОБА_4 не було мотиву грубо порушувати громадський порядок, а були спроби захистити своє житло від посягань невідомих йому осіб, що він і намагався зробити, неодноразово викликаючи поліцію і тільки після чого, взяв до рук законно зареєстровану зброю. Тобто, в його діях вбачається мотив необхідної оборони, а не мотив явної неповаги до суспільства
Саме тому, кримінальне провадження № 0004992 від 07.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, було кваліфіковано безпідставно та підлягає закриттю відповідно п.1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Крім того, від дати вказаних подій минуло майже 2 місяці, а підозра ОСОБА_4 у вчиненні хуліганських дій досі не вручена, але ж його особу було встановлено безпосередньо на місті.
З метою свого захисту, ОСОБА_4 було направлено скаргу до Київської місцевої прокуратури № 4 щодо безпідставного порушення кримінального провадження № 0004992 від 07.09.2020 р. та клопотання про його закриття.
Листом №10-34-50-7173ВИХ-20 від 24.09.2020 року, ОСОБА_4 було повідомлено про відмову у задоволенні його скарги та рекомендовано у порядку статей 303-307 КПК України звернутися до слідчого судді.
Зокрема, захисником адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 було подано клопотання про поновлення строку оскарження.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 подала клопотання про розгляд скарги у її відсутність.

Особи, бездіяльність яких оскаржується, у судове засідання не з`явилися, хоча матеріали провадження за скаргою містять дані про виклик уповноважених осіб у судове засідання, однак, їх неявка, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду даної скарги.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, слідчий суддя встановив наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 221 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя, згідно зі стандартами ЄСПЛ, розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Діючим кримінальним процесуальним законодавством України, зокрема його ст. 220 КПК України, визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Також Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод», Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) Україна визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

У п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «DomboBeheer B.V. v. TheNetherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38 Рішення ЄСПЛ у справі «Аnkel v. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

У п. 134 Рішення ЄСПЛ «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туреччини», п. 75 «Афанасьєв проти України», п. 207 рішення у справі «Ічаба проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту»), повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

У цьому випадку, як убачається з наданих матеріалів, суб`єктом оскарження було отримано клопотання/скаргу ОСОБА_4 , однак, у порушення вимог ст. 220 КПК України, не винесена вмотивована ухвала про повну або часткову відмову у задоволенні клопотання.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню шляхом зобов`язання вчинити дії за клопотанням/скаргою (відповідно до ст. 221 КПК України про закриття кримінального провадження № 0004992 від 07.09.2020 року), згідно зі ст. 220 КПК України, так як такий спосіб захисту порушених прав є єдиним ефективним засобом юридичного захисту в національному органі у світлі норм ст. 307 даного Кодексу.

Зокрема, згідно із ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

При цьому, поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах визначеного строку.

Слідчий суддя ознайомився з обґрунтуванням підстав заявника для задоволення клопотання про поновлення строків, виходячи з положень ч. 1 ст. 117 КПК України, вважає за необхідне його задовольнити та поновити строк оскарження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 303-307, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про поновлення захиснику адвокату ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 строку для подання скарги задовольнити та поновити даний строк.

Скаргу захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк у кримінальному провадженні № 0004992 від 07.09.2020 року задовольнити.

Зобов`язати слідчого (слідчих) Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004992 від 07.09.2020 року, вчинити дії, передбачені ст. 220 КПК України (клопотання задовольнити або відмовити у його задоволенні шляхом постановлення умотивованої постанови) за клопотанням/скаргою ОСОБА_4 (захисника адвоката ОСОБА_3 ) (про закриття кримінального провадження № 0004992 від 07.09.2020 року), в строки, визначені ст. 220 КПК України, з повідомленням про результат особі, яка заявила дане клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: