ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2869/20 Справа № 208/5176/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 жовтня 2020 року, з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а також дані про його особу, та дійшов висновку про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким інакше ніж шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою буде неможливо. При цьому, на переконання суду, застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати в частині розміру визначеної судом застави та ухвалити нову в цій частині, встановивши заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник вказує на те, що судом при ухваленні рішення не було враховано те, що ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 червня 2020 року обвинуваченому вже було визначено заставу у розмірі 63060,00 грн. За цих умов, на переконання захисника, розмір застави, визначений оскаржуваною ухвалою від 05 серпня 2020 року не може перевищувати попередній. Окрім цього, адвокат вважає, що встановлені судом ризики, з урахуванням обставин провадження та даних про особу обвинуваченого є недоведеними.
В апеляційному суді ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді просив залишити без задоволення апеляційну скаргу.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали контрольного провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як видно з матеріалів провадження суд І інстанції застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Так, судом І інстанції встановлено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України на період розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу, що ОСОБА_7 може: переховуватися від суду, впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підтвердженням встановлених ризиків є те, що ОСОБА_7 є раніше судимою особою, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого, корисливого злочину, за яким законом передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Беручи до уваги дані ризики апеляційний суд також звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, в якій суд неодноразово зазначав, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Суд І інстанції врахував вимоги ст. 178 КПК України, під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оцінивши обставини про які йдеться у вказаній статті, а також вказав, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не дають підстави для призначення більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 , про який просив захисник в під час судового розгляду.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Однак, під час апеляційного перегляду апеляційним судом встановлено, що районний суд безпідставно визначив заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки як було встановлено, що до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, де було визначено заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку останній не вніс, а тому апеляційний суд вважає, що заставу необхідно змінити.
Апеляційний суд визначаючи розмір застави ОСОБА_7 бере до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, тому з урахуванням даних про особу ОСОБА_7 , те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, апеляційний суд вважає, що застава в розмірі 30 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка становить 63 060 грн. буде достатньою і в повній мірі гарантуватиме виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, в разі її внесення.
Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду необхідно змінити в частині визначення розміру застави, в іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_7 змінити в частині визначення розміру застави.
Визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 63 060 (шістдесят три тисячі шістдесят) грн.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі покласти на ОСОБА_7 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає, чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування з свідками по справі поза межами судового засідання; здати документи, які дозволяють вільний пересув як в межах України, так і виїзд за її кордоном.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4