КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3560/2020 (361/2141/20) Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2020 рокузадоволено клопотання прокурора Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на земельну ділянку площею 1,043 га, кадастровий номер :04:006:0013, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район с. Квітневе, цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка зареєстрована за Бу ОСОБА_9 , шляхом заборони на відчуження та розпорядження зазначеним майном.

Цією ж ухвалою заборонено особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0013, яка розташована за адресою: Київська область, Броварський район с. Квітневе, яка належить Бу ОСОБА_9 .
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що власник майна ОСОБА_6 є добросовісним набувачем, а арештована земельна ділянка придбана ним на підставі договору купівлі продажу від 07.05.2019, договір є діючим та недійним не визнавався. Стверджує, що грошові кошти отримані продавцем до укладення договору не є порушенням, з урахуванням ч. 3 ст. 631 ЦК України.

Далі в апеляційній скарзі представник власника майна зазначає, що клопотання сторони обвинувачення про арешт майна та ухвала слідчого судді не містять правової підстави для накладення арешту на майно, а твердження прокурора про нібито неправомірні дії реєстра, є хибними.
Одночасно автор апеляційної скарги ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обгрунтування причин пропуску цього строку апелянт вказує, що ухвала постановлена без виклику у судове засідання власника майна, копія ухвали власнику майна не направлялась.
Клопотання представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає таким, що підлягає задоволенню, оскільки, на переконання колегії суддів, цей строк пропущено з поважних причин.
Судове засідання по розгляду згаданої апеляційної скарги, перенесено слуханням в апеляційній інстанції на 16 годину 10 хвилин 07 жовтня 2020 року, про що надіслано повідомлення прокурору 09.09.2020 року (а.с. 84-85) та повідомлено представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 09.09.2020 року (а.с. 86-87, 88), проте в судове засідання прокурор та адвокат не прибули, про причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність прокурора та представника власника майна.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000384, відомості про яке 07.02.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.
02.04.2020 прокурор Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку площею 1,043 га, кадастровий номер :04:006:0013, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район с. Квітневе, цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка зареєстрована за ОСОБА_6 , яке ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2020 року, задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя, прийшов до правильного висновку, що клопотання прокурора відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Посилання адвоката на те, що власник майна Бу Шдід Фарес є добросовісним набувачем, оскільки арештована земельна ділянка придбана ним на підставі договору купівлі продажу від 07.05.2019, який є діючим та недійним не визнавався, колегія суддів не може визнати такими, що свідчать про необхідність скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання, оскільки положення ст. 170 КПК України дозволяють накласти арешт на майно будь-якої особи, у разі необхідності забезпечити збереження речових доказів, що у цьому випадку і мало місце.
Твердження апелянта про те, що клопотання сторони обвинувачення про арешт майна та оскаржувана ухвала слідчого судді не містять правової підстави для накладення арешту на майно, не знайшли свого підтвердження, з урахуванням змісту клопотання прокурора, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України та змісту оскаржуваного судового рішення.

Посилання представника власника майна на те, що грошові кошти отримані продавцем до укладення договору не є порушенням з урахуванням ч. 3 ст. 631 ЦК України, слід визнати передчасними, оскільки дані обставини не є предметом перевірки в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на даному етапі кримінального провадження. З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання адвоката на хибність тверджень прокурора стосовно неправомірних дій реєстра.
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 , адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2020 року.
Ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на земельну ділянку площею 1,043 га, кадастровий номер :04:006:0013, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район с. Квітневе, цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка зареєстрована за ОСОБА_6 , шляхом заборони на відчуження та розпорядження зазначеним майном, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4