Номер провадження: 11-сс/813/1931/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2020 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146; ч. 2 ст. 187; ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 209 (в редакції від 10.11.2015); ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні №0004266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2015, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2020 задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 17.01.2021 року, в межах строку досудового розслідування, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Новоульяновськ Ульяновської області Російської Федерації, громадянина України, українця, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, має малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146; ч. 2 ст. 187; ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 209(в редакції від 10.11.2015); ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні №0004266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2015.

Рішення слідчого судді мотивоване наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, факт наявності та не зменшення ризиків, а саме: можливості переховування від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих; продовжити вчинення кримінальних правопорушень, а також неможливістю застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам та досягнення мети забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 31.08.2015, приблизно о 20.00 годині він за попередньою змовою з ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами, перебуваючи біля магазину «Честор», розташованого за адресою: м. Одеса, провул. Карентний, 17, здійснили розбійний напад на ОСОБА_12 із застосуванням насильства та предмету, зовні схожого на пістолет, внаслідок якого заволоділи належним потерпілому майном загальною вартістю 23 729 гривень.

Після цього, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та інші невстановлені особи примусово помістили ОСОБА_12 до багажного відділення автомобіля «BMW», д/н НОМЕР_1 , та відвезли на територію виробничо-складської бази за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 4, помістили до нежитлового приміщення-боксу та незаконно утримували з 21.00 години 31.08.2015 до 01.00 години 01.09.2015, де із застосуванням насильства примушували його передати їм розписку про отримання грошових коштів та правоустановчі документи на нерухоме майно. Отримавши від потерпілого бажане, на вищевказаному автомобілі вивезли його до центру м. Одеси, де і залишили його.

Крім того, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими слідством особами, в період з липня 2016 року по листопад 2018 року, з використанням реквізитів фіктивного підприємства ТОВ «Бліц 2011», завідомо підроблених правоустановчих документів та із залученням сторонніх осіб, шахрайським шляхом заволоділи 12 об`єктами нерухомості, розташованими у м. Одесі, загальною вартістю 13 814 597 гривень.

27.07.2020 щодо ОСОБА_8 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, та направлено поштою на адресу його місця проживання.

Цього ж дня слідчий звернувся до Київського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, ризиків можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, продовження злочинної діяльності, а також неможливістю запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2020 надано дозвіл на затримання ОСОБА_8 з метою його приводу в судове засідання для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та 29.07.2020 ОСОБА_8 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді.

30.07.2020 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

06.08.2020 Одеськім апеляційним судом залишено без змін ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосування електронних засобів контролю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує, що частково погоджується з висновками слідчого судді про обґрунтованість підозри в частині скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, проте заперечує обґрунтованість підозри в інших інкримінованих кримінальних правопорушеннях.

Також вказує на недоведеність наявності ризик у кримінальному провадженні та вважає, що слідчий суддя прийшов до неправильного висновку щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та невмотивовано застосував до підозрюваного найсуворіший запобіжних захід у виді тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997, § 57).

І. Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 .
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею

5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вище вимог Закону та Конвенції при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та продовжують існувати, та неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також наявністю обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому діянь та заявлених у кримінальному провадженні ризиків уже встановлювалась слідчими суддями під час застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник стверджував про відсутність обгрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, у звязку з неналежністю та недопустимістю доказів, на яких грунтуться підозра.

Разом з цим, стверджуючи в апеляційній скарзі про відсутність у кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, підтвердженої належними та допустимими доказами, захисник лише формально вказав на зазначені обставини, не обгрунтовуючи та не розкриваючи їх більш детальними доводами, із посиланням на аналіз та оцінку доказів з його точки зору. В судовому засіданні захисник також не конкретизував та не розкрив зміст доводів апеляцйної скарги в цій частині.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки ці питання вирішуються судом при розгляді обвинувального акту.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази у даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1

ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Враховуючи, що захисником в апеляційній скарзі зазначено часткову згоду з пред`явленою підозрою в частині скоєння ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині.

Разом з тим, посилання захисника на необґрунтованість на даній стадії кримінального провадження обґрунтованості пред`явленої за ч. 2 ст. 187 КК України підозри, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки захисник сам посилається на наступні матеріали кримінального провадження: протокол огляду відеозапису подій, які відбувалися біля магазину «Честор»; протоколи допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 ; слідчий експеримент з потерпілим ОСОБА_12 ; протокол впізнання ОСОБА_8 ; висновок експертизи.

Доводи захисника щодо не підтвердження показів потерпілого ОСОБА_12 в частині наявності пістолету були спростовані прокурором в судовому засіданні апеляційного суду, останній посилався на наявність в матеріалах відеозапису, з якого вбачається чітке застосування до потерпілого ОСОБА_12 предмету, зовні схожого на пістолет.

Також захисником не надано слідчому судді, ані в апеляційній скарзі не зазначено спростування обґрунтованості підозри в епізодах шахрайських дій, разом з тим посилання на не визначення ролі підозрюваного ОСОБА_8 є неспроможній з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування.

Апеляційний суд наголошує, що не дає оцінки належності та допустимості доказів, відтак і їх змісту та доказової ваги, разом з тим сприймає їх наявність як факт того, що існують обґрунтовані підстави вважати, що саме ОСОБА_8 міг вчинити інкриміновані останньому злочини.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому

ОСОБА_8 оголошено про підозру, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу докази в своїй сукупності на даній стадії вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованої підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не були підтвердженні в ході апеляційного розгляду.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків та неможливості застування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, офіційно непрацевлаштований, не одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, за попередньою змовою групою осіб, вчиненні із погрозою та застосуванням насильства.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочин.

Крім того, зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що 28.07.2020 відносно підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею постановлено ухвалу про надання дозволу на його затримання, у зв`язку з переховуванням останнього від органів досудового розслідування, що, на думку апеляційного суду, свідчить про неналежну процесуальну поведінку підозрювана та слугує підтвердженням наявності зазначеного вище ризику на даній стадії досудового розслідування.

Апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді про наявність у даному кримінальному проваджені ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, з огляду на кількість інкримінованих підозрюваному ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які здебільшого носять корисливий характер та були спрямовані на отримання грошових коштів протиправним шляхом, а також з огляду на характеризуючи дані про особу підозрюваного, зокрема відсутність у останнього офіційного працевлаштування, та враховуючи те, що відомості про джерела його існування матеріали кримінального провадження не містять та апеляційному суду не були представлені

Апеляційний суд, враховуючи обставини вчинення інкримінованих підозрюваному ОСОБА_8 злочинів, вважає, що у даному кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на свідків у даному кримінального провадження, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Посилання захисника на те, що події відносно потерпілого ОСОБА_12 мали місце у 2015 році, а ризики у кримінальному провадженні існують на теперішній час спростовується самим захисником, якій вказує, що підозрюваний ОСОБА_8 був затриманий в липні 2020 року, відтак, сама наявність ризиків у кримінальному провадженні, зокрема, впливу на потерпілого ОСОБА_12 , набуває обґрунтованості з моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Твердження апеляційної скарги щодо ненадходження будь-яких заяв осіб щодо незаконного впливу апеляційний суд вважає також неспроможними, оскільки метою застосування запобіжного заходу є саме відвернення можливості настання негативних наслідків після повідомлення про підозру та запобігання порушення процесуальних обов`язків, чому і передують ризики у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчим та прокурором доведена наявність у кримінальному провадженні заявлених ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів визнає необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_8 не судимий, має інвалідність 3-ї групи та у нього наявні хвороби, в тому числі психічні, знаходиться на обліку у лікарів, потребує постійного належного медичного лікування та медичного обстеження, має постійне місце проживання в м. Одесі, де проживає разом зі своєю дружиною та малолітньою дитиною, що, на думку захисника, свідчить про наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зав`язків, апеляційний суд вважає такими, що не підтверджені доказами або матеріали справи, оскільки не надані захисником слідчому судді та апеляційному суду, тому не можуть бути обставинами, які є стримуючими факторами для запобігання вищевказаним ризикам, та не можуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а суспільний інтерес перебування ОСОБА_8 під вартою, в цьому випадку переважає його особистий інтерес..

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в слідчому ізоляторі організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Положеннями наказу Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про потребу підозрюваного ОСОБА_8 у належному медичному лікуванні та медичному обстеженні не можуть бути беззаперечною умовою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, оскільки підозрюваний може отримати кваліфіковану медичну допомогу в межах установи попереднього ув`язнення.

Апеляційний суд погоджується із доводами слідчого судді про те, що серед інкримінованих підозрюваному ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, останній підозрюється у вчиненні кримінально-протиправних дій із застосуванням насильства та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої особи, через що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та свідчить про необхідність не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Інших доводів апеляційному суду не будо представлено.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжких та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу врахував усі обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, та дійшов вірного висновку про необхідність не визначати при продовження строку тримання під вартою підозрюваному розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, оскільки йому інкримінується вчинення злочинів із погрозою та застосуванням насильства.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2020 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146; ч. 2 ст. 187; ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 209 (в редакції від 10.11.2015 року); ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні №0004266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2015, без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4