Справа № 298/41/21
Номер провадження 1-кс/298/9/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2021 року смт. Великий Березний

Слідчий суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокуроромВеликоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 5 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Березний, Великоберезнянського району Закарпатської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, без освіти, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До Великоберезнянського районного суду Закарпатської області 21 січня 2021 року надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Великоберезнянського відділу поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , будучи засудженим 20 лютого 2019 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області до 4-ох років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив повторно умисний корисливий злочин.

Вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, повторно, таємно, з корисливих спонукань та з метою наживи, переліз через паркан та зайшов на територію подвір`я, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в подальшому, за допомогою металевого прута зламав дерев`яну стіну гаражного приміщення, та проник всередину, звідки таємно викрав 3 ящики горілчаних виробів (загальною кількістю 60 пляшок ємністю 0,5 літра кожна), марки White Bull, вартість яких згідно висновку експерта № 09-01- 221 від 13.01.2021 становить 5364 (п`ять тисяч триста шістдесят чотири) гривні, після чого з викраденим майном із місця вчинення злочину втік, та мав реальну можливість розпорядитись викраденим, чим самим заподіяв ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Посилається, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто крадіжці, вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у інше приміщення.

За твердженням слідчого, 21 січня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, без освіти, тимчасово непрацюючому, неодруженому, раніше засудженому Самбірським міськрайонним судом Львівської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до 4-ох років позбавлення волі було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в кримінальному провадженні № 0000002 від 5 січня 2021 року, обґрунтованість якої повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Наголошує, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким злочином, за який законом, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3-ох до 6-ти років. Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, не буде незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку слідчого, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду підтверджується тим, що на стадії судового розгляду у Перечинському районному суді Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0000193 від 7 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і на неодноразові виклики до суду останній не з`являється та не повідомляє про поважність причин неявки, що дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи те, що він є обвинуваченим ще в одному майновому злочині, який поєднаний з проникненням в житло, може виїхати із місця свого проживання, що унеможливить проведення із ним слідчих дій. Ризик щодо спроб незаконного впливу на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні слідчий обґрунтовує тим, що на даний час допитана в якості потерпілої ОСОБА_7 проживає неподалік місця проживання підозрюваного ОСОБА_4 , і є обґрунтовані побоювання про можливість зміни нею показів на користь останнього. Ризик можливого вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 був неодноразово засуджений за вчинення майнових злочинів, а саме: у 2012 році - Великоберезнянським районним судом Закарпатської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 1, ч.2 ст. 185 КК України; у 2013 році - Старосамбірським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України; 20 лютого 2019 року - Самбірським міськрайонним судом Львівської області, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до 4-ох років позбавлення волі.

На переконання слідчого, аналіз особистості ОСОБА_4 вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігнорування громадських інтересів, порушення недоторканості житла. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки стосовно підозрюваного, так як такі ним дотримані не будуть, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання з підстав наведених у ньому та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, уточнивши в судовому засіданні про необхідність застосування щодо нього також альтернативного запобіжного заходу у виді застави, визначення розміру якої залишає на розсуд слідчого судді. Вказав на підтвердження доказами підозри на наявність ризиків кримінального провадження. Вважає, що саме тримання під вартою є необхідним запобіжним заходом щодо ОСОБА_4 , і саме такий захід забезпечення кримінального провадження буде достатнім. Додатково повідомив про те, що 20 лютого 2019 року ОСОБА_4 засуджений Самбірським міськрайонним судом Львівської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до 4-ох років позбавлення волі, отже, вказана особа повинна відбувати покарання.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. Вважав, що ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, в ході судового розгляду сторона захисту визначилась з проханням до слідчого судді, зокрема, клопотала про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Також вказав на відсутність ризиків кримінального провадження, стверджуючи про те, що підстави вважати, що підозрюваний ухилятиметься від слідства та суду нема. На думку захисника, наданий прокурором вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області, яким ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до 4-ох років позбавлення волі, є неналежним доказом. Обгрунтованість підозри не оспорював, з огляду на визнання даної підозри самим підозрюваним ОСОБА_4 .

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Заявив, що вважає висунуту йому підозру обґрунтованою і таку не оспорює, чому вчинив кримінальне правопорушення пояснити не може. Додатково повідомив слідчому судді, що йому відомо про вирок Самбірського районного суду Львівської області від 20 лютого 2019 року, на оголошенні вказаного вироку був присутній, зміст вироку йому відомий, як і відомо те, що засуджений за ним до 4 років позбавлення волі. Зазначив, що на даний час ніде не працює, періодично їздить на підробітки до міста Самбір Львівської області.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий в АДРЕСА_1 , без освіти, неодружений, непрацюючий, раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Згідно характеристики, наданої Великоберезнянською селищною радою від 20 січня 2021 року №64, ОСОБА_4 в період проживання в смт. Великий Березний зарекомендував себе з ненайкращої сторони, виїжджає за межі області на сезонні роботи.

Згідно ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Щодо обґрунтованості підозри, то суд констатує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, і діянням ОСОБА_4 надана правова кваліфікація за вказаною частиною зазначеної статті КК України.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Судом встановлено, що 5 січня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 були внесені відомості про те, що 4 січня 2021 року до чергової частини Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області на реєстрацію надійшов протокол прийняття заяви про вчинений злочин, відібраний від громадянки України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , яка просить прийняти міри до невідомих осіб, які у ніч на 01.01.2021 року (близько 7-ої години 30 хвилин), шляхом розбору задньої стіни на гаражному приміщенні, яке знаходиться за адресою заявниці, проникли всередину, звідки вкрали три ящики горілки (невстановленої марки). Сума матеріального збитку встановлюється.

21 січня 2021 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Сторона захисту обгрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри не оспорює.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Зокрема такими доказами є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000002 від 05.01.2021; протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 12 січня 2021 року; проткол огляду місця події від 12 січня 2021 року з фотознімками; звіт про оцінку №09-01-221 від 13.01.2021 року; повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 21.01.2021року; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 21 січня 2021 року.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за скоєння якого передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Слідчий суддя також враховує, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях.
Що стосується заявлених слідчим у клопотанні ризиків переховування ОСОБА_4 від слідства та суду, вчинення ним нових злочинів, то такі заслуговують на увагу з огляду на нижченаведене.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Санкція відповідної частини вказаної статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Отже, очікування можливого вироку із призначеною реальною мірою покарання може мати значення. При чому, ризик переховування повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому суд, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є дані щодо неодноразового притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, а також особисту поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 (особливості поведінки, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Оцінюючи ризик переховування, суд також враховує відсутність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, з огляду на те, що він неодружений, ніде не працює, утриманців не має.

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Окрім цього, слідчим суддею враховуються дані щодо засудження ОСОБА_4 20 лютого 2019 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до 4-ох років позбавлення волі. Доводи захисника ОСОБА_5 щодо неналежності наданого прокурором вироку Самбірського районного суду Львівської області від 20 лютого 2019 року щодо ОСОБА_4 , слідчий суддя відхиляє за необгрунтованістю. При цьому, підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні ствердив, що йому відомо про вказане судове рішення, а також про його засудження до чотирьох років позбавлення волі.

На переконання слідчого судді, ці обставини є передумовами та можливістю для переховування ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а тому наявними є обґрунтовані сумніви щодо належного виконання процесуальних обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що вказані відомості свідчать про те, що ОСОБА_4 може вчиняти в подальшому дії з метою переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою унеможливлення переховування останнього, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається обґрунтованим.

Також суд враховує дані, що в іншому кримінальному провадженні ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.185 КК України (кримінальне провадження №0000193 від 07.06.2020 року), що не зважаючи на принцип презумпції невинуватості, може свідчити про непоодинокі випадки ймовірної протиправної поведінки ОСОБА_4 . Вказане може характеризувати ОСОБА_4 , як особу, яка схильна до дій, що суперечать закону.

Таким чином, суд погоджується також з доводами прокурора щодо наявності ризику вчинення ОСОБА_4 нового злочину.

Твердження слідчого про наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_4 на потерпілу ОСОБА_7 слідчий суддя вважає недоведеними, з огляду на те, що ОСОБА_7 12 січня 2021 року була допитана в якості потерпілої і дала показання в даному кримінальному провадженні.

Доводи захисника щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м"якого запобіжного заходу, слідчий суддя оцінює критично, оскільки сторона захисту вказує на абстрактну можливість підозрюваного дотримуватись належної процесуальної поведінки, що спростовується встановленими в ході розгляду клопотання слідчого обставинами, що підтверджують схильність ОСОБА_4 до протиправної поведінки.

Враховуючи викладене, зазначені стороною захисту аргументи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені слідчим у клопотанні ризики є безпідставними. Твердження захисника ОСОБА_5 про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 шляхом застосування до нього запобіжного заходу у виді запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не можуть бути прийняті слідчим суддею, виходячи з обставин даного кримінального провадження і даних про особу підозрюваного.

На переконання слідчого судді, обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, на думку слідчого судді, на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам. Жодних обставин, які б свідчили про можливість застосувати щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу суддею не встановлено.

Суд вважає, що обрання такого запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи - тримання під вартою, що завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим ст. 177 КПК України, зазначеним вище ризикам, суд вважає за необхідне обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а відтак клопотання слідчого підлягає задоволенню.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

При цьому, суд враховує положення ч. 4 ст. 182 КПК України, відповідно до яких, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слідчого слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладенням на обвинуваченого обов`язків, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Відтак, органом досудового розслідування обґрунтовано недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, зважаючи на обґрунтованість підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України, та дотримання строків кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокуроромВеликоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця смт. Великий Березний, Великоберезнянського району Закарпатської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 під варту негайно в залі суду.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає - смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні; докласти зусиль до пошуку роботи;здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку їх наявності.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 24 березня 2021 року (включно).

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Зобов`язати уповноважену службову особу, яка здійснюватиме затримання, надати ОСОБА_4 можливість негайно повідомити про своє затримання та місце перебування близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за його вибором.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні.
Вручити копію ухвали підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1