КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 23 листопада 2020 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000988 від 18 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року, скасувати її, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, яке вилучене під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, прокурор зазначає, що клопотання про арешт майна 28 серпня 2020 року розглянуто слідчим суддею без виклику сторони обвинувачення, копію ухвали не надіслано, а отримано лише 30 вересня 2020 року, апеляційну скаргу надіслано 10 жовтня 2020 року.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через невідповідність висновків слідчого судді, фактичним обставинам кримінального провадження.
Посилається на те, що майно, вилучене під час обшуку відповідає критеріям, визначених ст. 98 КПК України, та постановою слідчого від 25 червня 2020 року визнано речовим доказом, відтак існують правові підстави для його арешту.
В судове засідання учасники провадження не зявилися, 23 листопада 2020 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшла заява прокурора про розгляд апеляційної скарги без його участі, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників провадження, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвалу слідчого судді може бути оскаржено протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки, 28 серпня 2020 року клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею без виклику сторони обвинувачення, копію ухвали не надіслано, а отримано 30 вересня 2020 року, апеляційну скаргу надіслано 10 жовтня 2020 року, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18 жовтня 2019 року внесено до Єдиного реєстр досудових розслідувань під № 0000988, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що на території України діє стійка організована група, яка займається оптовим виготовленням, збутом та контрабандою психотропної речовини «РVР», в особливо великих розмірах, яка відповідно до Наказу МОЗ № 188 від 01 серпня 2000 року відноситься до психотропної речовини, яка знаходиться у незаконному обігу.

Окрім того, органом досудового розслідування отримано інформацію про те, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_6 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , діючи в складі злочинної групи, відповідно до покладених на нього обов`язків, займається незаконним виготовленням психотропної речовини «PVP» у особливо великих розмірах.
25 червня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за адресою фактичного проживання ОСОБА_6 проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено вказані речі та документи які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, а саме можуть містити в/на собі сліди кримінального правопорушення.
24 липня 2020 року прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотання про поновлення строку на звернення з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна та з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
- мобільний телефон «Huawei P Smart» IMEI 1: НОМЕР_1 ,IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-картою на номер абонента НОМЕР_3 ;
- мобільний телефон «IPHONE XS max» IMEI: НОМЕР_4 , з сім-картою на номер абонента НОМЕР_5 ;
- банківські картки: «Монобанк» - НОМЕР_6 ; «Приватбанк» - НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; «Пумб» - НОМЕР_11 , НОМЕР_12 ;
- ноутбук «Asus» модель X541SC, s/n H3N06R00B168107, з зарядним пристроєм до нього;
- ноутбук «Lenovo» в корпусі червоного кольору без номеру із зарядним пристроєм до нього із s/n 8SSA10M42760C1SG74A023M;
- ноутбук «Asus» модель P50IJ без серійного номеру із зарядним пристроєм до нього із s/n N66W03F00VN;
- картонні коробки з-під мобільних телефонів: «IPHONE XS max»IMEI: НОМЕР_4 , «IPHONE 6S» IMEI: НОМЕР_13 , «IPHONE» IMEI: НОМЕР_14 , «Redmi 8» IMEI: НОМЕР_15 , «Huawei P Smart» IMEI: НОМЕР_1 , «IPHONE» IMEI: НОМЕР_16 ;
- дві сім-карти без тримачів, сім-карта НОМЕР_17 , сім-карта НОМЕР_18 ;
- флешнакопичувач Transcend 8Gb;
- утримувачі для сім-карт мобільного оператора «Київстар» на номери абонентів: НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_5 ; утримувачі для сім-карт мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_21 , на номер абонента НОМЕР_22 , утримувач з карткою НОМЕР_23 , утримувач без сім-карти на номер абонента НОМЕР_24 , утримувач без сім-карти на номер абонента НОМЕР_25 , утримувач без сім-карти на номер абонента НОМЕР_26 ;
- стартові пакети: «Lykamobile» НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 ; «Лайфселл» на номер абонента НОМЕР_30 ; «Водафон» на номери абонента НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 ;
- квитанції нової пошти: 2776, 9437, 6960;
- чорнові записи.
Ставлячи питання про поновлення строку на звернення з відповідним клопотанням, прокурор послався на те, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно від 25 червня 2020 року подано з дотриманням відповідного строку до Печерського районного суду м. Києва, однак 20 липня 2020 року повернуто прокурору для доопрацювання та усунення недоліків.
21 липня 2020 після усунення недоліків клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно знову подано до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 воно повернуто стороні обвинувачення для усунення недоліків та встановлено строк в сімдесят дві години.
24 липня 2020 року прокурор повторно звернувся з клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року у задоволенні клопотання відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя зазначив, що до клопотання не додано належних доказів для підтвердження зазначених обставин, належним чином не обґрунтовано необхідність у накладенні арешту на майно та відсутні достатні підстави для вчинення таких дій.
Окрім того, слідчим суддею враховано те, що прокурор двічі звертався з аналогічними клопотаннями щодо арешту належного ОСОБА_6 майна.
Як вбачається з ухвал Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року по справі № 757/27228/20-к та від 22 липня 2020 року по справі № 757/30894/20-к подані клопотання повернуті прокурору для доопрацювання та усунення недоліків за заявою прокурора.
Однак, які саме недоліки прокурор вважає необхідним усунути, та з яких причин такі недоліки не усунено протягом тривалого періоду досудового розслідування, в клопотанні не зазначено, та не вказано мотивів щодо підстав для поновлення строку.
Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання про поновлення строку на звернення з клопотанням про арешт майна ОСОБА_6 є невмотивованим, а тому не підлягає задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі збереження речових доказів.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слід переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, які можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно вимогами з ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Як вбачається з матеріалів провадження, 26 червня 2020 року з дотриманням відповідного строку, клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно від 25 червня 2020 року надіслано до Печерського районного суду м. Києва, однак за заявою прокурора 20 липня 2020 року повернуто для доопрацювання та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків. (а.с. 68).

21 липня 2020 року слідчий повторно звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотання про арешт тимчасово вилученого майно, не усунувши недоліки, яке за заявою представника сторони обвинувачення 22 липня 2020 року повторно повернуто органу досудового розслідування та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків (а.с. 73).

23 липня 2020 року прокурором ОСОБА_5 втретє подано до Печерського районного суду м. Києва клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Перевіривши відповідне клопотання, колегія суддів встановила, що воно дублюється із попередніми клопотаннями про арешт тимчасово вилученого майна (а.с. 64-67, 69-72), з нього не зрозуміло, що саме допрацьовано органом досудового розслідування та які недоліки усунено.

Незважаючи на це, прокурор обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, - з метою збереження речових доказів, пославшись на те, що постановою таке майно визнано речовим доказам.

Однак, колегія суддів вважає, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався прокурор.

Доводи про відповідність вилученого майна, критеріям передбаченим ст. 98 КПК України, - не є безумовною підставою для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів. Слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям зазначеної статті, при цьому його висновки не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

З наявної в матеріалах провадження постанови старшого слідчого в особливо важливих справ ГСУ НП України ОСОБА_7 від 25 червня 2019 року незрозуміло, яке доказове значення має вилучене майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Згідно з вимогами ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому КПК України порядку.

Разом з тим, за положенням ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що в матеріалах, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що майно, яке вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_6 набуто кримінально протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, то існування правової підстави для арешту вказаного майна з метою забезпечення збереження речових доказів взагалі спростовується та свідчить про формальність постанови слідчого про визнання зазначеного майна речовими доказами.

Окрім того, ОСОБА_6 у ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні про підозру не повідомлено

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання прокурора з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді в матеріалах судового провадження і зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити прокурору, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000988 від 18 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/31238/20-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_8
Провадження № 11сс/824/5528/2020 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК України