Справа № 216/4438/20
Провадження № 1-кс/216/2010/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 27 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000181 від 24 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Представник потерпілого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною скаргою, яку мотивував тим, що постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 27 червня 2020 року було закрито кримінальне провадження № 0000181 від 24 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Представник потерпілого вважає таку постанову слідчого передчасною та не вмотивованою, оскільки під досудового розслідування слідчим не було проведено будь-яких слідчих дій, а наведені в його постанові висновки є суперечливими та помилковими. Крім того, слідчим не було розглянуто його клопотання про залучення представника, визнання потерпілим, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та об`єднання матеріалів досудового розслідування. При цьому слідча жодного разу не викликала ОСОБА_3 на допит. Посилаючись на викладене, скаржник просив скасувати зазначену постанову слідчого.

Скаржник у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Слідча ОСОБА_5 надала слідчому судді матеріали кримінального провадження, однак у судове засідання для підтримки прийнятого нею рішення не з`явилась, що не є перешкодою для розгляду скарги відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Під час розгляду скарги встановлено, що слідчим відділом Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000181 від 24 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, за фактом погрози вбивством.

Постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 27 червня 2020 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Не погодившись з такою постановою слідчого, представник потерпілого звернувся до слідчого судді з цією скаргою на підставі п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Ретельно перевіривши матеріали кримінального провадження, оцінивши дії слідчого та правомірність прийнятого ним рішення про закриття кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що таке рішення слідчого не в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону та є передчасним з огляду на таке.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 25 КПК України слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції, зокрема, вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

При цьому частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що в кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому за змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

Разом з тим для прийняття відповідного процесуального рішення, зокрема про закриття кримінального провадження, положення ч. 1 ст. 94 КПК України покладають на слідчого обов`язок на підставі всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України однією із підстав закриття кримінального провадження є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, та належної правової оцінки слідчим всіх зібраних і перевірених доказів у їх сукупності.

Водночас постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, а її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим за наявними в провадженні матеріалами, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, і відповіді на всі порушені нею питання, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Частиною 4 ст. 38 КПК України визначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії»).

При цьому мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім, сумлінним і підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України»). Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту (рішення ЄСПЛ у справі «Михалкова та інші проти України»).

Відповідно до положень КПК України питання про визнання досудового розслідування неповним і таким, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону відноситься до повноважень слідчого судді під час здійснення судового контролю в кримінальному провадженні. Так, слідчий суддя наділений компетенцію на прийняття рішень, якими може зобов`язати слідчого чи прокурора припинити дію або вчинити певну дію, а також вирішити питання щодо законності відповідних процесуальних рішень слідчого чи прокурора в кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя, розглядаючи скаргу на рішення про закриття кримінального провадження, повинен на підставі доводів заявника, слідчого та/або прокурора й матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення, так і обставин, установлених ним у кримінальному провадженні, та чи наявні передбачені ст. 284 КПК України підстави для його закриття.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, у тому числі на предмет обґрунтованості доводів скаржника, слідчий суддя встановив, що наведені вище вимоги закону при прийнятті слідчим рішення про закриття кримінального провадження повністю дотримані не були.

Так, слідчим суддею встановлено, що згідно з оскаржуваним рішенням та матеріалами кримінального провадження слідчим за час досудового розслідування фактично не було проведено жодної слідчої дії, що безумовно не може свідчити про вжиття слідчим всіх передбачених законом заходів для встановлення дійсних обставин кримінального провадження.

Так, у матеріалах справи міститься доручення слідчого ОСОБА_5 від 11 червня 2020 року, якою остання доручила сектору ВКП Криворізького відділу поліції встановити свідків вчинення кримінального правопорушення та допитати їх у разі встановлення, а також відібрати пояснення від ОСОБА_6 або забезпечити його явку до слідчого (а.к.п 24).

На виконання цього доручення слідчого 22 червня 2020 року оперуповноваженим ВКП КВП ОСОБА_7 було подано рапорт, за змістом якого останнім встановлено місце проживання ОСОБА_6 у Хмельницькій області та його номер телефону, за яким він повідомив оперуповноваженого про неможливість прибуття до Криворізького відділу поліції для надання пояснень через територіальну віддаленість, а також про відсутність з його боку будь-яких погроз на адресу ОСОБА_8 (а.к.п 25).

Однак наявність у матеріалах лише одного рапорту з таким змістом не може свідчити про належне виконання доручення слідчого та як наслідок здійснення досудового розслідування.

Крім того, наведені в оскаржуваній постанові твердження слідчого про те, що потерпілий жодного разу до неї не з`явився та не надав показань щодо обставин вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, є неспроможними з огляду на таке.

Наявні в матеріалах провадження повістки про виклик потерпілого для допиту та рапорти слідчого про неприбуття останнього за викликом внаслідок невручення йому цих повісток через відсутність останнього вдома під час відвідування безсумнівно не відповідають порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні, визначеному статтею 135 КПК України, і не можуть свідчити про належне повідомлення та обізнаність потерпілого про необхідність явки до слідчого, зокрема за відсутності підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом, а також з урахуванням наявності в матеріалах номерів мобільних телефонів потерпілого та його представника (а.к.п. 15, 16, 17, 18, 20, 21, 22, 23).

Разом з тим слідчий суддя бере до уваги, що про аналогічні обставини вчинення кримінального правопорушення слідча вже допитувала потерпілого в іншому кримінальному провадженні № 0000057 від 08 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Водночас у матеріалах справи міститься клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 від 19 лютого 2020 року про об`єднання кримінальних проваджень № 0000057 від 08 січня 2020 року та № 0000181 від 24 січня 2020 року, визнання ОСОБА_8 і ОСОБА_3 потерпілими в об`єднаному кримінальному провадженні, залучення його представником потерпілих та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (а.к.п. 6-7).

Листом від 03 березня 2020 року № 48/8-2-613 слідчий ОСОБА_5 повідомила адвоката ОСОБА_4 про те, що його клопотання розглянуто, досудове розслідування триває, наразі прокурором вирішується питання про об`єднання зазначених кримінальних проваджень, після чого будуть проводитись допити ОСОБА_8 і ОСОБА_3 (а.к.п. 19).

Однак у кримінальному провадженні відсутні будь-які відомості про вчинення слідчою дій, повідомлених скаржнику за результатами розгляду вказаного клопотання.

Наведене вище свідчить про те, що досудове слідство в кримінальному провадженні проведено поверхнево, а слідчий, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов висновків щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без всебічної, повної та неупередженої перевірки всіх обставин, на які вказував заявник, не проаналізувавши їх у сукупності та не давши їм належної правової оцінки.

Все вищезазначене вказує на однобічність і неповноту досудового розслідування, що, в свою чергу, потягло за собою прийняття передчасного і необ`єктивного рішення про закриття кримінального провадження.

Такий однобокий підхід слідчого порушує встановлені КПК України вимоги щодо змісту постанови про закриття кримінального провадження, яка має бути обґрунтованою та відповідати обставинам, які виключать можливість подальшого розслідування провадження, і, як наслідок, обумовлюють його закриття.

У процесі досудового розслідування слідчим не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до вимог ст. 93 КПК України, на підставі яких слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За встановлених обставин слідчий суддя погоджується з доводами скаржника про неповноту досудового розслідування та передчасність закриття кримінального провадження із наведених слідчим підстав, оскільки останнім не було забезпечено ефективного досудового розслідування і не вжито всіх передбачених законом заходів для встановлення обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Ураховуючи викладене, визнати оскаржувану постанову слідчого законною та обґрунтованою не можна.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.

З огляду на наведене слідчий суддя вважає за необхідне скаргу адвоката ОСОБА_4 задовольнити, оскаржувану постанову слідчого скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути до слідчого відділу Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області для здійснення досудового розслідування з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону.

Під час проведення досудового розслідування слід усунути вищевказані порушення, перевірити належним чином всі викладені в заяві потерпілого обставини, провести інші необхідні слідчі дії та всебічно, повно й неупереджено дослідити обставини кримінального провадження в сукупності, надати їм належну правову оцінку та, з урахуванням встановленого, прийняти законне й обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 27 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000181 від 24 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 27 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000181 від 24 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000181 від 24 січня 2020 року повернути до слідчого відділу Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області для проведення досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1