Справа № 243/9550/20
Провадження № 1-кп/243/951/2020
ВИРОК
Іменем України

05 листопада 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0001744 від 03.10.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сел. Сангар Коблиського району Якутії, Російської Федерації, громадянина України, офіційно непрацевлаштованого, одруженого, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.-

ВСТАНОВИВ:

Угода про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 досягнута під час досудового розгляду даного кримінального провадження.

Так з обвинувального акту вбачається, що 02.10.2020 близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_5 проходив біля території домоволодіння, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де через огорожу побачив металеві вироби та у нього виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вищезазначеної території домоволодіння, а саме майна, яке належить ОСОБА_7 .

Здійснюючи свій єдиний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 02.10.2020 близько 12 години 35 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, зайшов через хвіртку, яка зачиняється на засувку, на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим проник у сховище. Далі, ОСОБА_5 , перебуваючи у дворі домоволодіння, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, скориставшись тим, що навколо немає сторонніх осіб, які могли б запобігти довести його протиправні дії до кінця, застосовуючи фізичну силу,

демонтував з даху будинку та таємно викрав належні потерпілій ОСОБА_7 два оцинковані металеві кути, кожен має розмір 50 мм, товщину металу 2 мм, загальну довжину 2,5 м, які використовувались в якості зливу.

Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, застосовуючи фізичну силу, пошкодив вхідні двері будинку, до якого зайшов, тим самим проник до житла, де переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, скориставшись тим, що навколо немає сторонніх осіб, які могли б запобігти довести його протиправні дії до кінця, застосовуючи фізичну силу та інструменти, таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме: чавунні дверцята з твердопаливної печі висотою 220 мм, шириною 280 мм, товщиною чавуну 5 мм, по всій поверхні є сліди іржі; чавунні дверцята з твердопаливної печі висотою 150 мм, шириною 150 мм, зі слідами фарби зеленого кольору, має напис «Азовсталь», по всій поверхні є сліди іржі; металеву задвижку з твердопаливної печі, висотою 300 мм та ручкою, шириною 180 мм, має сліди іржі.

Після цього, ОСОБА_5 , застосовуючи фізичну силу, пошкодив вхідні двері сараю, до якого зайшов, тим самим проник до іншого приміщення, де переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, скориставшись тим, що навколо немає сторонніх осіб, які могли б запобігти довести його протиправні дії до кінця, застосовуючи фізичну силу та інструменти, таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме: двухтавровий перетин, висотою 50 мм, з однієї сторони ширина 20 мм, товщина металу 5 мм, з іншої сторони ширина 40 мм, товщина металу 3 мм, загальною довжиною 610 мм, по всій довжині є сліди іржі; двухтавровий перетин, висотою 50 мм, з однієї сторони ширина 20 мм, товщина металу 5 мм, з іншої сторони ширина 40 мм, товщина металу 3 мм, загальною довжиною 630 мм, по всій довжині є сліди іржі.

Викрадене майно ОСОБА_5 склав у дворі домоволодіння, після чого намагався залишити територію двору з метою подальшого розпорядження викраденим майном на власний розсуд, однак, довести свої протиправні дії до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічний мешканцем с. Шнурки, Слов`янського району, Донецької області, на що останній залишив викрадене майно у дворі домоволодіння та втік з місця вчинення кримінального правопорушення.

Умисними протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1152 гривні 75 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, інше приміщення та житло.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлені.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
28 жовтня 2020 року укладено угоду між сторонами кримінального провадження, а саме прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Потерпіла ОСОБА_7 надала заяву про згоду на укладання угоди про визнання винуватості, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, надала до суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, претензій морального і матеріального характеру до ОСОБА_5 не має.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, пояснив, що обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором.
Прокурор ОСОБА_3 та захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні також просили затвердити дану угоду про визнання обвинуваченим ОСОБА_5 винуватості. Вказали що вказана угода відповідає вимогам кримінального і кримінально-процесуального законодавства.
У зв`язку з цим суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що під час судового провадження між сторонами кримінального провадження прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 було досягнуто та підписано угоду від 28 жовтня 2020 року про визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за змістом яких обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнає свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та наведені обставини вчинення цього кримінального правопорушення, сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, із застосуванням ст. 75 КК України, а саме звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації злочину та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. Шляхом вивчення матеріалів кримінального провадження, опитування сторін угоди, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено норми ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочинів у вчиненні яких його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, якої він досяг з прокурором ОСОБА_3 .
Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості в судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши пояснення сторін кримінального провадження, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення

про затвердження даної угоди про визнання обвинуваченим ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, із застосуванням ст. 75 КК України, а саме звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не заявлявся. Претензій матеріального та морального характеру потерпіла не має.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, ст.ст.374, 474, 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 28 жовтня 2020 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст.. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001744 від 03.10.2020 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , про визнання ним винуватості у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1