Справа 688/3204/20
№ 1-м/688/2/20
Ухвала
Іменем України

01 грудня 2020 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівка клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м.Шепетівка Хмельницької області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , засудженої вироком Кіровського районного суду м.Єкатеринбурга, Російської Федерації від 12 квітня 2018 року за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму,

в с т а н о в и в :

12 листопада 2020 року до суду надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Кіровського районного суду м.Єкатеринбурга, Російської Федерації від 12 квітня 2018 року про засудження громадянки України - ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України відповідно до статтей 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, пунктів 7,8,12 Розділу ХІІ Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 року № 2599/5, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 10.07.2020 за № 06-76533/20.

У клопотанні Міністерство юстиції України просить визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діяння, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винною вироком Кіровського районного суду м.Єкатеринбурга, Російської Федерації від 12 квітня 2018 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою ОСОБА_4 згідно з Кримінальним кодексом України.

Представник Міністерства юстиції України належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився. Розгляд справи просить проводити без участі представника Міністерства юстиції України, про що зазначив у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України участь представника Міністерства юстиції України у судовому засіданні з розгляду клопотання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України не є обов`язковою .

Прокурор Шепетівської місцевої прокуратури Хмельницької області ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що клопотання підлягає задоволенню, а вирок Кіровського районного суду м.Єкатеринбурга, Російської Федерації від 12 квітня 2018 року підлягає приведенню у відповідність із законодавством України.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи клопотання, суд виходить з положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, норм Кримінального кодексу України, та Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 р № 956/33927.

Згідно зі ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 Конвенції.

Пунктами а)-d) частини першої статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і не повинен посилювати кримінальні покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Як слідує з частини першої статті 10 Конвенції про передачу засуджених осіб, у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

12 квітня 2018 року вироком Кіровського районного суду м.Єкатеринбурга, Російської Федерації від 12 квітня 2018 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму, строк покарання ОСОБА_4 , рахується з 12 квітня 2018 року, у строк покарання зараховано період попереднього ув`язнення з 18 серпня 2017 року по 11 квітня 2018 року.

Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальних справах Свердловського обласного суду Російської Федерації від 28 червня 2018 року вирок Кіровського районного суду м.Єкатеринбурга, Російської Федерації від 12 квітня 2018 року, залишений без змін.

Вирок набрав законної сили 28 червня 2018 року, про що зазначено у розпорядженні про виконання вступившого в законну силу вироку №1-170/2017.

ОСОБА_4 , відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія -6 ГУФСИН Росії по Сверловській області»; кінець відбуття строку покарання - 17.08.2026 року.

ОСОБА_4 , є громадянкою України, зареєстрована в АДРЕСА_1 , що підтверджується анкетними даними, зазначеними у вироку РФ від 12.04.2018 року, відміткою у паспорті громадянина України та довідкою Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 21.12.2018 року № 6.5-14004/6-18.

ОСОБА_4 , висловила бажання бути переданою в Україну, що підтверджується її письмовою заявою.

Відповідно до ч.1 ст.7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за межами своєї держави, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом. При цьому суд України не вправі ревізувати висновки суду іншої держави щодо встановлених ним фактичних обставин справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 610 КПК України засудженій ОСОБА_4 , слід визначити статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і визначити строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку Кіровського районного суду м.Єкатеринбурга, Російської Федерації від 12 квітня 2018 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 11 Конвенції передбачено, що у випадку заміни вироку, застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Змінюючи вирок, компетентний орган: а) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і неповинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавством держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст.606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

Дослідивши вирок Кіровського районного суду м.Єкатеринбурга, Російської Федерації від 12 квітня 2018 року та статті кримінального закону іноземної держави, на якому ґрунтується вирок, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 , засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч.5 ст.228.1 КК РФ ( замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великому розмірі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою, не доведений до кінця з незалежних від волі винного обставин).

Дії ОСОБА_4 , за які її засуджено в Російській Федерації, також є кримінальним правопорушенням (злочином) згідно із законодавством України, за який кримінальна відповідальність передбачена ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, тобто як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою в особливо великих розмірах, оскільки кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі засудженої.

За вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Крім того, згідно ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини цього Кодексу.

Тому, ОСОБА_4 , слід визначити покарання за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 з застосуванням ч.3 ст.68 КК України 8 років позбавлення волі, що відповідає вимогам до визначення строку покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченим ст.610 КПК України.

При цьому, суд враховує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженій особі.

Початок строку відбування покарання засудженій ОСОБА_4 слід обчислювати з 12.04.2018 року - відповідно до дати, яка встановлена вироком Кіровського районного суду м.Єкатеринбурга, Російської Федерації від 12 квітня 2018 року.

Крім того, виходячи із положень п. с) ст. 11 Конвенції, суд повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі.

Тому, у строк покарання ОСОБА_4 слід зарахувати період попереднього тримання під вартою до ухвалення вироку з 18 серпня 2017 року по 28 червня 2018 року.

У строк попереднього ув`язнення у відповідності до п.п. в п. 4 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VIII від 26 листопада 2015 року включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Приписами п. 1 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VIII від 26 листопада 2015 року встановлено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові № 13-31кс18 від 29 серпня 2018 року, вказівки якого є обов`язкові для виконання судом першої інстанції, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Як вбачається з копії вироку Кіровського районного суду м.Єкатеринбурга, Російської Федерації від 12 квітня 2018 року ОСОБА_4 вчинила кримінально каране діяння до 20 червня 2017 року і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII.

Таким чином, засудженій ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 18.08.2017 року (з часу затримання) по 28.06.2018 року ( набрання вироком законної сили) включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до п. 1, ч. 1 ст. 603 Кримінального процесуального кодексу України за результатами судового розгляду суд постановляє ухвалу про виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково. При цьому, суд визначає яка частина покарання може бути виконана в Україні, керуючись положеннями Кримінального кодексу України, що передбачають кримінальну відповідальність за злочин, у зв`язку з яким ухвалено вирок та вирішує питання про застосування запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що є всі законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.

Згідно з законодавством України режим утримання засудженого визначається установами для відбуття покарання, а не судом.

Керуючись ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, ст. ст. 7, 372,395-396, 602-604, 610 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Клопотання Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Привести вирок Кіровського районного суду м.Єкатеринбурга, Російської Федерації від 12 квітня 2018 року відносно ОСОБА_4 , засудженої за ч.3 ст.30 ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації, до позбавлення волі строком на 9 років з відбуттям покарання у виправній колонії загального режиму у відповідність із законодавством України.

Визначити, що ч.3 ст.30 ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації, за якими ОСОБА_4 засуджено вироком Кіровського районного суду м.Єкатеринбурга, Російської Федерації від 12 квітня 2018 року відповідає ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженою за ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 з застосуванням ч.3 ст.68 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 18 серпня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, в строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 18.08.2017 року по 28.06.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України та прокурором до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення (засудженим - впродовж семи днів з дня отримання копії цієї ухвали).

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після постановлення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1