справа № 208/287/20
№ провадження 1-кс/208/1924/20
УХВАЛА
Іменем України

11 листопада 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно вилучене під час проведення обшуку в межах кримінального провадження № 0000057 від 09.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, -
в с т а н о в и в:
Слідчий звернулась до суду із клопотанням про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку 09.11.2020, який був проведений згідно ухвали слідчого судді Заводського районного суду від 02.11.2020, за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення в якому знаходився гральний клуб. Під час обшуку виявлено та вилучено: 1) Системні блоки для «ПК» у кількості 4 штук: Fujsu № YKSB094653; DELL № 9WLX55J ; Lenovo № LMNWAZ7; Fujsu № UL1G015675; 2)Монітори для «ПК» у кількості 5 штук: DELL у кількості 2шт.; Lenovo у кількості 2 шт.; Filips у кількості 1 шт.; 3)Інтернет роутери «TP Link» у кількості 3 штук.; 4) Подовжувач TP Link» у кількості 1 шт.; 5)Оптоволоконний конвектор у кількості 2 штук.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала в повному обсязі, просила клопотання задовольнити з підстав, наведених у його мотивувальній частині.
Прокурор надав суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, просив задовольнити клопотання в повному обсязі.
Слідчий суддя, вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

А тому, враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, що підставою клопотання є необхідність проведення ряду процесуальних дій в межах кримінального провадження, та з метою збереження речового доказу, унеможливлення його пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. ч. 1,4 ст. 214 КПК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 09.01.2020 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 203-2 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання в порядку виконання вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», Розпорядження КМУ від 20.12.2019 року за № 1325-р, за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, з підстав здійснення на території м.Кам`янське закладами діяльність по проведенню із надання доступу до азартних ігор та надання доступу громадянам до розповсюдження електронних лотерей, внесені відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. ч. 1,4 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 09.01.2020 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 203-2 КК України.
В межах даного кримінального провадження, отримав підтвердження щодо проведення виду діяльності, яка передбачає кримінальну відповідальність за ознаками ч. 1 ст. 203-2 КК України, на підставі ухвали слідчого судді від 02.11.2020р. проведено обшук грального закладу за адресою: АДРЕСА_1 , в якому знаходився гральний клуб.
Згідно протоколу обшуку, проведеного за вказаною адресою 09.11.2020 року, не виявлено жодних дозвільних документів, або документів які б вказували на право власності на вилучене в приміщенні майно.
Станом на час розгляду клопотання, а саме на 11.11.2020 року, згідно до матеріалів кримінального провадження, жодна особа не повідомила про свої права щодо об`єкту нерухомості або майна вилученого в зазначеному приміщенні, а тому на час розгляду клопотання власник майна не встановлений.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Наразі слідчий суддя вважає доведеними заявлені слідчим, у сукупності встановлених фактичних даних, ризики, так як існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Так, згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Тимчасове обмеження майнових прав на предмет клопотання, з урахуванням вказаних ризиків наразі має легітимну мету збереження предмету злочину як речового доказу з метою встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та зібрання доказової бази стороною обвинувачення.
На підстав і вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Так, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, Series A N 98).
Враховуючи встановлені вище ризики знищення вилученого майна під час проведеного обшуку 09.11.2020 року, яке є речовим доказом згідно до постанови слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , слідчий суддя вважає, що клопотання в підтриманому обсязі слідчим про арешт вилученого майна, є обґрунтованим та відповідає меті накладенні арешту, і підлягає задоволенню.
Також, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя -

постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 09.11.2020 року під час проведення обшуку грального закладу за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
1)Системні блоки для «ПК» у кількості 4 штук:

-Fujsu № YKSB094653; DELL № 9WLX55J ; Lenovo № LMNWAZ7; Fujsu № UL1G015675;

2)Монітори для «ПК» у кількості 5 штук:

-DELL у кількості 2шт.; Lenovo у кількості 2 шт.; Filips у кількості 1 шт.

3)Інтернет роутери «TP Link» у кількості 3 штук.

4)Подовжувач TP Link» у кількості 1 шт.

5)Оптоволоконний конвектор у кількості 2 штук.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1