Справа № 182/4231/17
Провадження № 1-кп/0182/236/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.09.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2017 № 0002873 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, із середньою освітою, раніше судимий:
- 27.10.2015 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 07.07.2017 приблизно о 22:00 год., перебуваючи біля кафе «555», розташованого по вул. Шевченка, 146, у м. Нікополі Дніпропетровської області, зустрів потерпілого ОСОБА_5 , з яким був раніше знайомий. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Проходячи з ОСОБА_5 повз будівлю Нікопольської районної державної адміністрації, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченка, 130, у цей же день та час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, відкрито, з корисливих мотивів з метою подальшого незаконного заволодіння майном потерпілого, кулаком правої руки наніс 2 удари в обличчя ОСОБА_5 , тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Від вказаних ударів ОСОБА_5 впав на землю.
В цей же час ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, своєю правою рукою розстібнув застібку кишені спортивних штанів лежачого на землі ОСОБА_5 та зі вказаної кишені умисно, відкрито, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон марки «Аррlе» моделі «іРhоnе 4», 8 Gb, іmеі: НОМЕР_1 , чорного кольору, вартість якого згідно судової товарознавчої експертизи № 38/12.1/252 від 11.07.2017 складає 2 000 грн., у якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «МТС» НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не має, на рахунку якої грошові кошти були відсутні; грошові кошти в сумі 1 500 грн., технічне посвідчення на автомобіль ВАЗ 21103 на ім`я ОСОБА_5 та дві банківські картки «ПУМБ» і «ПриватБанк», які матеріальної цінності не мають, та належать ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому матеріальний збиток на загальну суму 3 500 грн.
З місця злочину ОСОБА_3 втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе спочатку визнав повністю, потім свою вину визнав частково і показав суду, що все сталося о 22.00 год. 7 липня 2017 року. До цього він знаходився в кафе «Вавілон», там був також потерплий ОСОБА_5 , який був у стані алкогольного сп`яніння. Він запропонував ОСОБА_5 взяти таксі і разом поїхати додому. Але ОСОБА_5 щось не сподобалось і він намагався ударити його, але він ухилився та сказав ОСОБА_5 , що той «його не потягне». Після цього ОСОБА_5 заспокоївся, а він поїхав. В той же день пізніше він знову зустрів потерпілого. У районі приміщення Нікопольської райдержадміністрації ОСОБА_5 почав його знову ображати, зачепив своїми словами його чоловічу гордість і тоді він вдарив ОСОБА_5 кулаком в обличчя. Потерпілого він вдарив один раз кулаком і один ногою, коли той вже впав. Від ударів потерпілий впав та відключився. З кишені у потерпілого випав мобільний телефон та банківські картки. В цей час поряд проходила дівчина, він знає її візуально, звати її ОСОБА_6 . Він думає, що саме вона підняла мобільний телефон потерпілого, хоча цього він не бачив. Він лише підняв банківські картки потерпілого і технічний паспорт та сховав їх під підвіконником, які потім він видав працівникам поліції. Гроші у потерпілого він не забирав, думає, що їх у нього взагалі не було. Потім від знайомого він дізнався, що ОСОБА_7 це співмешканець ОСОБА_8 , відніс мобільний телефон до магазину «Конкорд», так як його потрібно було перепрошивати. Він ОСОБА_7 мобільний телефон потерпілого не приносив. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 розповідав, що він його тягнув, але такого не було, він його не тягнув. В ході досудового розслідування він визнавав себе винним, так як працівники поліції сказали йому, щоб він все взяв на себе і не тягнув за собою жінку. Грошові кошти він віддав потерпілому, хоча не брав їх, бо йому порадили віддати потерпілому гроші, сказали, що так краще буде. Свою вину визнає частково, а саме визнає вину у тому, що ударив потерпілого та забрав банківські картки та технічний паспорт. Гроші і телефон він не брав у потерпілого, останній повернувся додому через три години після їх зустрічі, а тому хто вчинив стосовно потерпілого злочин не знає.
Однак, на думку суду, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена наступними доказами:
Так, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що обвинуваченого раніше знав поверхнево. 07.07.2017 близько 23.00 год. він повертався додому разом з хлопцем і дівчиною. Перебував у стані легкого алкогольного сп`яніння. Поблизу Першотравневого ринку, навпроти магазину «555», стояв обвинувачений ОСОБА_3 , який підійшов до них і сказав, що піде з ним додому, що йому по дорозі. Молоді люди, хлопець і дівчина, уточнили у обвинуваченого чи проведе він його, ОСОБА_3 сказав, що так і після цього вони пішли. Вони йшли з ОСОБА_3 , розмовляли, у тому числі про ремонт телефонів. Потім ОСОБА_3 сказав йому, щоб він віддав йому телефон і при цьому поліз до його правої кишені спортивних штанів, де був телефон, при цьому ця кишеня була закрита на замок. Він притримав руку ОСОБА_3 і сказав йому, «що ти робиш». Тоді обвинувачений ударив його правою рукою в область роту, це було на торці приміщення Нікопольської районної державної адміністрації. Він намагався відмахнутися, тоді ОСОБА_3 його знову вдарив в обличчя в область носу. Від вказаного удару він впав на асфальт. Намагався піднятися, але відключився, думає, що від чергового удару. Через деякий час він прийшов до тями та пішов додому. Додому він прийшов близько 3-ї години ночі. Коли прийшов додому, то був ввесь у крові, побачивши його у такому стані, дружина викликала наряд поліції, відразу ж, як він прийшов додому. У нього пропав мобільний телефон іРhоnе 4S, грошові кошти в сумі 1 500 грн., технічний паспорт на автомобіль, кредитні банківські картки «ПриватБанк» та «ПУМБ». Йому все повернено. Мобільний телефон та документи йому повернули співробітники поліції. Грошові кошти йому повертав ОСОБА_3 . Повертав частинами на протязі півроку. Документи лежали у лівій кишені, а грошові кошти і мобільний телефон у правій кишені. Чи була поряд якась жінка сказати не може. Особисто він нікого не бачив у той час, як розмовляв з обвинуваченим. У той день він був у магазині «Вавілон», до нього підходив обвинувачений і просив цигарку. Він сказав йому, що у нього немає ніяких цигарок. Після цього вони розійшлися.
Під час проведення додаткового допиту, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні суду підтвердив, що саме обвинувачений вимагав у нього мобільний телефон. Ударив обвинувачений його за те, що він не хотів віддавати йому мобільний телефон. Він був у стані алкогольного сп`яніння, випив тоді грамів 400 горілки, але він все добре пам`ятає. Він все розповідав під час проведення слідчого експерименту. Обвинуваченого він не ображав, це все видумки самого обвинуваченого. Позаду йшла якась дівчина, але він на неї не звертав уваги. Обвинувачений вимагав віддати йому мобільний телефон, він відповів йому «ти щось попутав». Потім обвинувачений наніс йому два удари в обличчя. Від отриманого удару він впав. При цьому мобільний телефон, гроші і документи у нього були у кишенях, які були застебнуті, випасти вони не могли. Додому він прийшов о 3 год. ночі, а все це сталося близько 23.00 год. ОСОБА_3 намагався залізти до нього до кишені, коли він ще стояв, і тоді він відбив його руку. У нього всі кишені на застібках, а коли він прийшов до тями, то всі кишені були розстебнутими. У нього забрали банківські картки, технічний паспорт на автомобіль, мобільний телефон, гроші. Йому ОСОБА_3 віддав 1 400 грн., сказав, що повертає те, що забрав. Гроші у нього були з собою, так як він зняв гроші, щоб віддати борг. Впевнений, що все у нього забрав саме ОСОБА_3 , вони йшли вдвох.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що обвинуваченого бачив раніше, обличчя його йому знайоме, але вони з обвинуваченим навіть не віталися. Він пам`ятає, що здавав телефон у магазин «Конкорд». Він був знайомий з хлопцем на ім`я ОСОБА_9 , який приїхав з м. Одеси, працював у нього на розборці. Цей ОСОБА_9 був винен йому 800 грн., так як запив і не вийшов на роботу. ОСОБА_9 показав йому мобільний телефон «Самсунг», який останній сам оцінив у магазині «Конкорд». Він до магазину «Конкорд» навіть не заходив. Вони з ОСОБА_9 домовилися зустрітися через дві години. ОСОБА_9 пришов на зустріч та віддав йому гроші. ОСОБА_3 йому нічого винен не був, ніякого телефону йому не віддавав.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він працює продавцем консультантом у магазині «Конкорд». Пам`ятає, що йому принесли мобільний телефон «Айфон» на ремонт. Коли це було, не пам`ятає. Скільки їх було, не пам`ятає. Під час досудового розслідування він когось впізнавав, але на даний час подробиць вже не пам`ятає, бо пройшло дуже багато часу. Пам`ятає лише мобільний телефон «Айфон» чорного кольору, який вилучили у нього співробітники поліції, при цьому сказали, що мобільний телефон крадений. Були випадки, що у нього і раніше працівники поліції вилучали мобільний телефон за подібних ситуацій. Коли вилучали мобільний телефон, його допитували співробітники поліції і він розповідав тоді подробиці, бо пам`ятав краще. Якщо на слідстві він впізнавав ОСОБА_7 як особу, яка приносила цей телефон, то так це і було.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , крім показів потерпілого, свідків підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0002873 та були досліджені судом у судовому засіданні, які судом визнані допустимими, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 09.07.2017 ОСОБА_5 , у якому він вказує, що 07.07.2017 близько 22:00 год. невідома особа із застосуванням насилля, знаходячись поблизу будівлі районної державної адміністрації у м. Нікополі відкрито заволоділа належним йому мобільним телефоном «іРhоnе 4», грошима у сумі 1500 грн. При цьому вказав, що бачив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та може її впізнати. (а.п. 8);
- ксерокопією документів на мобільний телефон (imei: НОМЕР_1 ). (а.п. 11);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.07.2017, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як хлопця на ім`я ОСОБА_11 , який 07.07.2017 о 22.00 год. вдарив його у обличчя та відкрито заволодів його мобільним телефоном та грошима. Упізнає його за загальними рисами обличчя. (а.п. 13-16);
- висновком судової товарознавчої експертизи № 38/12.1/252 від 11.07.2017, відповідно до якого: ринкова вартість мобільного телефону марки «Аррlе» моделі «іРhоnе 4», 8 Gb, станом на 07.07.2017, могла становити 2 000 грн. 00 коп. (а.п. 20-22);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.07.2017, в ході якого свідок ОСОБА_10 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_7 , як чоловіка, який 08.07.2017 приніс йому мобільний телефон «Айфон 4», чорного кольору, для розблокування. Упізнає його за загальними рисами обличчя. Вказав, що вказаний чоловік був на костилях. (а.п. 28-31);
- заявою ОСОБА_10 про надання працівникам поліції для огляду та вилучення мобільного телефону «Айфон-4» з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС». (а.п. 32);
- протоколом огляду від 10.07.2017 мобільного телефону «Айфон-4», добровільно наданого для огляду та вилучення ОСОБА_10 . Мобільний телефон чорного кольору зі сріблястою вставкою по бокам. З лівого боку у верхній частині є дві кнопки для регулювання гучності та клавіша для вимикання звуку. Екран пошкодження не має. На задній частині є логотип сріблястого кольору у вигляді яблука. У нижній частині є напис «iPhone Designеd by Apple in Gahfornia» imei: НОМЕР_1 , який співпадає з даними, наданими потерпілим. У телефоні знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС» - НОМЕР_2 . До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 33-38);
- заявою ОСОБА_3 про надання працівникам поліції для огляду та вилучення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , карту для виплат ПриватБанку № НОМЕР_4 , картку visa classic банку ПУМБ № НОМЕР_5 . (а.п. 39);
- протоколом огляду від 10.07.2017 технічного паспорту на транспортний засіб, двох банківських карток та картки з реквізитами, добровільно виданих ОСОБА_3 . Технічний паспорт на транспортний серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 , дата реєстрації 12.12.2007, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; марка ВАЗ 21103, легковий седан В. Пластикова банківська карта «ПриватБанку» - № НОМЕР_4 , має напис « ОСОБА_12 » - MasterCold. Пластикова банківська карта «ПУМБ» - visa classic № НОМЕР_5 . У нижній частині картки є напис «SERGEY LOPATKIN». Картонна картка з написом червоно кольору «Реквізити для погашення кредиту № рахунку НОМЕР_7 ; № ПІБ, ІПН позичальника НОМЕР_8 . До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 40-45);
- розпискою ОСОБА_5 про отримання раніше викрадених у нього речей: мобільного телефону «Айфон - 4» з сім-картою; технічного паспорту на автомобіль; банківської картки «ПУМБ» та «ПриватБанку», реквізитної картки. (а.п. 47);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.07.2017, в ході якого свідок ОСОБА_7 з 4-ох осіб упізнала ОСОБА_3 , як хлопця на ім`я ОСОБА_11 , який приніс йому мобільний телефон «Айфон 4» в рахунок боргу. Упізнає його за загальними рисами обличчя. (а.п. 58-61);
- заявою ОСОБА_5 про надання працівникам поліції для огляду та вилучення спортивних штанів, у яких він знаходився 07.07.2017. (а.п. 66);
- протоколом огляду від 17.07.2017 спортивних штанів, добровільно наданих ОСОБА_5 . Спортивні штани темного кольору, на лівій штанині, в районі кишені є логотип білого кольору з написам «DEMIX». На кишенях є застібки у виді «блискавок». Кишені закриваються. У нижній частині штани мають резинки. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 67-69);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.07.2017, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 , показав місце скоєння кримінального правопорушення. Показав, що саме в районі приміщення Райдержадміністрації вони з ОСОБА_3 йшли по дорозі в сторону вул.. Преображенської і саме тут ОСОБА_3 наказав йому віддати мобільний телефон. Далі ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_3 , після його відмови віддати мобільний телефон, наніс йому декілька ударів по обличчю, а коли він упав, ОСОБА_3 розстібнувши «блискавки» на кишенях його штанів дістав мобільний телефон «Айфон - 4», гроші та банківські картки «ПУМБ» та «ПриватБанк». Після чого ОСОБА_3 пішов в сторону району «Кристал». (а.п. 84-87);
- DVD-диском з відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_13 від 14.07.2017, який було переглянуто судом (а.п. 88);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.07.2017, в ході якого підозрюваний ОСОБА_3 , показав місце скоєння кримінального правопорушення. Показав, що саме в районі приміщення Райдержадміністрації, за адресою: м. Нікополь, вул. Шевченка, 130, 07.07.2017 приблизно в період часу з 22:00 год. до 23:00 год. він зустрівся з ОСОБА_5 , який знаходився у нетверезому стані. ОСОБА_5 почав нецензурно виражатися на його адресу та кидатися на нього. На ці дії він наніс правою рукою удар в бороду ОСОБА_5 із-за чого останній присів на асфальт. Так ОСОБА_5 посидів декілька секунд, потім встав та пішов в сторону вул.. Преображенська. Після цього він побачив, що на місці сидіння ОСОБА_5 на асфальті, лежить мобільний телефон «Айфон 4» та картки банківські. Вказані речі він відняв та поклав собі до кишені, після чого пішов додому. На запитання слідчого відповів, що ОСОБА_5 був одягнений у темну футболку та спортивні штани, чи були на кишенях штанів застібки, він не пам`ятає. (а.п. 89-92);
- DVD-диском з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 від 14.07.2017, який було переглянуто судом (а.п. 93).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, за яким він обвинувачується.
При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011 та інш.).
Хоча обвинувачений ОСОБА_3 вину свою спочатку визнав у повному обсязі, потім визнав частково, однак суд вважає, що його вина доведена у повному обсязі. Так, суд не приймає до уваги пояснення обвинуваченого в судовому засіданні, в яких він заперечував свою причетність до скоєння злочину, т.я. вони спростовуються поясненнями потерпілого, свідків і письмовими доказами.
Як під час судового розгляду так і під час досудового розслідування обвинувачений неодноразово змінював свої покази та версії події. Однак, саме обвинувачений добровільно надав співробітникам поліції для огляду та вилучення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 та дві банківські карти, які були викрадені у потерпілого ОСОБА_5 . Під час проведення слідчого експерименту підозрюваний вказав, що саме він забрав мобільний телефон, технічний паспорт на авто та банківські карти, належні потерпілому.
І потерпілий, і свідок ОСОБА_10 надавали послідовні докази, які, в основному, узгоджуються між собою і матеріалами кримінального провадження. Наявність незначних розбіжностей у показах, на думку суду, можуть бути пояснені, як часом, що сплинув з моменту події, так і особливостями сприйняття, пам`яті окремих осіб.
Твердження обвинуваченого про те, що у потерпілого він нічого не забирав, нічим, крім його показів, не підтверджується. Потерпілий і на досудовому розслідуванні, і під час судового розгляду категорично стверджував, що саме з обвинуваченим він йшов додому, і що обвинувачений спочатку попросив віддати йому мобільний телефон добровільно, потім почав вимагати мобільний телефон, а коли він відмовився, то останній вдарив його, а потім витягнув мобільний телефон, гроші та банківські картки у нього з кишень. Твердження обвинуваченого про те, що мобільний телефон, гроші та банківські карти випали у нього з кишень він ( ОСОБА_5 ) категорично заперечував, вказавши та те, що кишені його штанів закривалися за застібку-молнію, а отже випасти самі не могли. Потерпілий категорично стверджував, що саме обвинувачений забрав гроші, речі. Також потерпілий пояснив, що він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, але все добре пам`ятає. ОСОБА_3 він не ображав, вважає, що це видумка обвинуваченого. Обвинувачений наніс йому два удари в обличчя. Від ударів він упав і певний час перебував без тями. Свої покази потерпілий підтвердив та відтворив під час проведення слідчого експерименту. Таким чином, суд вважає покази потерпілого правдивими та таким, що відповідають встановленим обставинам.
Вказані факти спростовують наведені різні версії події у показах обвинуваченого ОСОБА_3 , а тому суд вважає доводи обвинуваченого про не вчинення ним кримінального правопорушення неспроможними.
Позиція обвинуваченого, який обрав невизнання вини як спосіб захисту, суду зрозуміла. В той же час у суду немає підстав вважати, що у потерпілого ОСОБА_5 є підстави вводити в оману суд, обмовляючи ОСОБА_3 . Також у суду немає підстав вважати, що свідок ОСОБА_10 говорить суду неправду.
Що стосується показів свідка ОСОБА_7 , то суд вважає за необхідне вказати на наступне. Останній не заперечував факту оцінки мобільного телефону у магазині «Конкорд». Його твердження, що це був мобільний телефон «Самсунг», а не «Айфон», що він не заходив до магазину «Конкорд», суд оцінює критично. Так, обвинувачений ОСОБА_3 стверджував, що ОСОБА_7 тоді у липні 2017 року був на костилях, так як у нього була поламана нога. Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.07.2017, свідок ОСОБА_10 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_7 , як чоловіка, який 08.07.2017 приніс йому мобільний телефон «Айфон 4», чорного кольору, для розблокування. Свідок ОСОБА_10 вказав, що вказаний чоловік був на костилях. Обвинувачений ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_7 у суді стверджували, що знали один одного лише в обличчя, навіть не віталися. Тоді як в ході досудового розслідування при наданні показів, ОСОБА_7 вказував протилежне. Суд вважає, що свідок ОСОБА_7 частково змінив свої покази, з метою уникнення обвинуваченим відповідальності. Крім того, і сам ОСОБА_7 є обвинуваченим у вчиненні аналогічного корисливого злочину за ч. 3 ст. 186 КК України.
Що стосується свідка ОСОБА_14 , то остання не була допитана у судовому засіданні так як згідно висновку первинної стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 147 від 09.08.2018 ОСОБА_14 страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом. Перебуває на обліку у лікаря психіатра з 05.07.2007 з діагнозом соціалізований розлад поведінки.
Таким чином суд вважає, що невизнання вини в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 , як вище вказувалось, є його способі захисту який пов`язаний з бажанням обвинуваченого уникнути відповідальності за скоєний злочин.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), який відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочином (ч. 2 ст. 186 КК України).
Також суд враховує обставини справи, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих, умисних злочинів (а.п. 95), був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, але це не призвело до позитивних змін у його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої право-слухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку вчинив умисний, корисливий злочин. Має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно (а.п. 96). Офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні нікого не має. У лікаря психіатра на обліку не перебуває (а.п. 99). Перебуває на обліку у лікаря нарколога по наркоманії з 03.2016 (а.п. 98).
Обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає часткове добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому (добровільне повернення грошових коштів, технічного паспорту та банківських карток) /п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України/.
Відшкодування шкоди, а саме вилучення викраденого мобільного телефону та передачу його потерпілому ОСОБА_5 пом`якшуючою обставиною суд не визнає, оскільки воно фактично відбулося без участі обвинуваченого, завдяки діям співробітників поліції.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
Також судом ураховується те, що ОСОБА_3 вчинив новий злочин в період звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі. Також, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України суд вважає необхідним частково приєднати, до покарання за даним вироком, невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року.
Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_15 суд не вбачає.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Стосовно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого закінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази:
- мобільний телефон «iPhone 4» imei: НОМЕР_1 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , дві банківські картки «ПУМБ» і «ПриватБанк», що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити останньому.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи, згідно довідки, в сумі 395 грн. 48 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року та вважати засудженим ОСОБА_3 остаточно до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 міс.
Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
Строк дії запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні домашнього арешту скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 48 коп.
Речові докази:
- мобільний телефон «iPhone 4» imei: НОМЕР_1 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , дві банківські картки «ПУМБ» і «ПриватБанк», що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити останньому.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1