Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 275/463/20
Провадження № 1-кп/935/270/20
У Х В А Л А
Іменем України
23 вересня 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000068 від 10.04.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Соловіївка Брусилівського району Житомирської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується у Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 25.05.2020 у порядку положень ст. 34 КПК України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яке обґрунтовано тим, що строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 26.09.2020, однак ризики, які були підставою для обрання та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати, судовий розгляд у кримінальному провадженні не розпочато, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про проведення засідання за її відсутності.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотаня прокурора, захисник заперечувала, вважає, що прокурором не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, обвинувачений має постійне місце проживання, не має на маті впливати на свідків та переховуватися від суду, просила застосувати більш м`який запобіжний захід.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Разом з тим, з урахуванням того, що суддя колегії суддів ОСОБА_7 станом на 23.09.2020 перебуває у щорічній основній відпустці, тому розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 відповідно до вимог пункту 205 розділу XI Перехідних положень КПК України, здійснюється головуючим суддею ОСОБА_1 , оскільки справа розглядається колегіально.

Суд, заслухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що підстави та ризики, які стали наслідком обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не усунені, продовжують існувати.

Вирішуючи це питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011. Зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Судом також враховується, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким злочином, згідно вимог ст. 12 КК України.

Докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості переховуватися від суду та незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на свідків, потерпілу у цьому кримінальному провадженні.

Щодо наявності ризику можливості переховування обвинуваченого від суду, то він є цілком ймовірний з огляду на тяжкість можливого покарання у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що може спонукати його до вчинення спроби ухилитися від суду.

Суд приходить до висновку, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , оскільки будучи раніше судимим 17.11.2009 за вчинення умисного вбивства особи, він обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи.

Тому, враховуючи продовження існування ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи особу обвинуваченого, ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, та який не зважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. 176-178, 183, 314, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Строк дії ухвали визначити по 24 листопада 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1