У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003674, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 серпня 2020 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 серпня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати Миколаївського НДЕКЦ на проведення судових експертиз на загальну суму 5 966,32 грн.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_5 просить змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову та збільшити суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 на її користь до 53 800 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Потерпіла ОСОБА_5 вважає оскаржуваний вирок незаконним в частині вирішення цивільного позову, виходячи з того, що суд стягнув з ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди лише 10 000 грн., незважаючи на те, що вона заявляла 30 000 грн., залишивши поза увагою ступінь тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень, які призвели до суттєвих змін у її житті, оскільки реабілітація потребувала часу та зусиль для відновлення попереднього стану.
Крім того, суд майже не стягнув на її користь майнової шкоди, яка складається із вартості ремонту автомобіля у розмірі 22 000 грн., перебування автомобілю на штрафному майданчику 1 200 грн., та витрат, пов`язаних із лікуванням в сумі 10 600 грн.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

12.10.2019 р. приблизно о 09.40 год., ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух у світлий час доби, по сухій, чистій, проїзній частині вул. Бузький бульвар зі сторони Варварівського мосту в напрямку вул. Терасної, де, наближаючись до житлового будинку № 13 по вул. Бузький бульвар, грубо порушив вимоги п. п. 2.3 «б»; 10.1; 11.3 Правил дорожнього руху, а саме: рухаючись по проїзній частині вул. Бузький бульвар, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її змін, не контролював рух свого транспортного засобу, хоча зобов`язаний був постійно його контролювати і мав таку технічну можливість, не обрав швидкість, що забезпечувала безпеки дорожнього руху з урахуванням дорожньої обстановки, змінив напрямок свого руху ліворуч, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, виконував обгін попутних транспортних засобів, при цьому не надав переваги у русі транспортним засобам, що рухались у зустрічному для нього напрямку, не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху (гальмування), аж до повної зупинки свого транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення передньою частиною свого транспортного засобу з передньою частиною автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , в результаті чого, ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу).

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні пошкодження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні пошкодження, вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України. Вирок суду в цій частині апелянтом також не оскаржується.

Стосовно доводів апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_5 про невірне вирішення її цивільного позову, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
За положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Статтею 175 ЦПК визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі й підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування або ім`я сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження або місце проживання чи перебування, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що вони містять 2 позовні заяви від потерпілої ОСОБА_5 від 26.11.2019 р. та від 21.01.2020 р.

У позовній заяві від 26.11.2019 р. потерпіла ОСОБА_5 просила стягнути, на її користь, з ОСОБА_6 , у відшкодування майнової шкоди 4 783,82 грн., у відшкодування моральної шкоди 60 000 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення майнової шкоди потерпіла вказувала на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого проходила амбулаторне лікування, загальна вартість якого, на час подання позову, склала 4 783,82 грн. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона понесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес та вимушена проходити лікування з періодичним відвідуванням лікувального закладу, а також користуватися зовнішньою допомогою з боку чоловіка та дітей, що на думку потерпілої свідчить про завдання їй моральної шкоди, яка нею оцінена у 60 000 грн.
На підтвердження позовних вимог потерпіла долучила копію довідки із лікарні, в якій вона проходила лікування, а також копії чеків, стосовно понесених нею витрат на лікування.

У позовній заяві від 21.01.2020 р. потерпіла ОСОБА_5 просила стягнути, на її користь, із обвинуваченого ОСОБА_6 , суму вартості франшизи в розмірі 2 000 грн., відповідно до страхового полісу останнього, витрати на послуги представника в розмірі 1 000 грн., а також 10 000 грн., у відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування цивільного позову потерпіла ОСОБА_5 зазначила про те, що вона зверталась до ПрАТ «СК «Євроінс Україна», яке є страхувальником цивільно-правової відповідальності ОСОБА_6 , згідно договору добровільного страхування № АО/4047704, з метою отримання відшкодування. Однак, працівники вказаної страхової компанії повідомили, що у вказаному полісі міститься франшиза в розмірі 2 000 грн., яка підлягає виключенню із загальної суми відшкодування, оскільки не підлягає відшкодуванню саме страхувальником. Окрім цього, потерпіла зазначила, що була змушена звертатись до адвоката, з метою отримання правової консультації та допомоги у написанні позовної заяви, за що нею були сплачені особисті кошти в розмірі 1 000 грн. При цьому, розмір моральної шкоди вона оцінила у 10 000 грн.

Друга позовна заява не містить будь-якого обґрунтування розміру моральної шкоди, а на уточнюючі питання стосовно заявленого потерпілою ОСОБА_5 цивільного позову та сум, які підлягають відшкодуванню, остання відмовилась надавати пояснення, зазначивши, що підтримує поданий нею цивільний позов.

Будь-яких інших позовних заяв, поданих з дотриманням норм кримінального процесуального та цивільного процесуального законів, матеріали провадження не містять.

В ході розгляду провадження в суді першої інстанції захисник ОСОБА_8 долучила до матеріалів провадження розписку потерпілої ОСОБА_5 про отримання нею від обвинуваченого ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 2 000 грн. на відшкодування суми франшизи за страховим полісом № АО/4047704 та 1 000 грн. за послуги адвоката.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги потерпілої та постановив стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. У задоволенні інших позовних вимог суд відмовив, мотивуючи це тим, що позовні вимоги потерпілої, в частині стягнення витрат на послуги представника та відшкодування вартості франшизи за страховим полісом №АО/4047704, не підлягають задоволенню, оскільки зазначені кошти сплачені обвинуваченим до вирішення справи по суті, що підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 та розпискою, яка міститься в матеріалах провадження, із чим погоджується апеляційний суд.

Отже, враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що потерпіла ОСОБА_5 , подаючи до суду першої інстанції змінений цивільний позов, визначилася зі змістом позовних вимог, способом захисту своїх прав та інтересів, тобто із сумою відшкодування заподіяної їй як майнової, так і моральної шкоди, а тому суд розглянув заявлені потерпілою позовні вимоги виключно в межах заявленого нею позову.

При цьому, на виконання рішення суду першої інстанції, в частині стягнення моральної шкоди, обвинуваченим ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду надано квитанцію поштового грошового переказу на ім`я потерпілої ОСОБА_5 в сумі 10 000 грн., що свідчить про належну процесуальну поведінку обвинуваченого та згоду із сумами, призначеними до стягнення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, вирок суду є законним і підстав для його зміни або скасування, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 серпня 2020 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3