Справа № 129/2041/19
Провадження №11-кп/801/1319/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року у кримінальному провадженні №0000230 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м.Ашхабат республіка Туркменістан, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із повною середньо загальною освітою, одруженого, звільненого з в/ч НОМЕР_1 , непрацюючого, раніше судимого
- вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 12.10.2016 року за ст.405 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1,2 ст.190, ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_7 , 1989 року народження, 27 дня 08 місця уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, непрацюючого, учасника бойових дій, раніше судимого
вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 14.01.2016 року за ст. 185 ч.2,3 з урахуванням ч.1,4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_9 , 1993 року народження, 19 дня 03 місця уродженця та жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_10 , 1988 року народження, 09 дня 12 місяця уродженця Потсдам Німеччина та жителя АДРЕСА_4 громадянина України, українця, одруженого, раніше не судимого, з повною середньою освітою, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 на посаді діловода відділення медичного постачання медичної роти у військовому званні «старший солдат» , РНОКПП НОМЕР_3
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України
за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_11

захисника : ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_10

представника потерпілого-захисника : ОСОБА_12

В с т а н о в и в:
Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просив вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання у звязку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, яке є співрозмірним його діянням, на підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_7 призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просив вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання у звязку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі, яке є співрозмірним його діянням, на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким помякшити покарання.

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 (один) рік обмеження волі.
за ч. 1 ст.190 КК України ОСОБА_8 визнано винуватим та призначено йому покарання у вигляді 1 (один) рік обмеження волі.
за ч. 2 ст.190 КК України ОСОБА_8 визнано винуватим та призначено йому покарання у вигляді 1 (один) рік обмеження волі.
за ч. 2 ст.185 КК України ОСОБА_8 визнановинуватим та призначено йому покарання у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі.
за ч. 3 ст.185 КК України ОСОБА_8 визнано винуватим та призначено йому покарання у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
за ч. 2 ст.186 КК України ОСОБА_8 визнано винуватим та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 обрано шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання 01.08.2019.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
за ч. 3 ст.185 КК України ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено йому покарання у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
за ч. 2 ст.186 КК України ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 обрано шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання 01.08.2019.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначенойому покарання у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
за ч. 3 ст.185 КК України ОСОБА_9 визнано винуватим та призначено йому покарання у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
за ч. 2 ст.186 КК України ОСОБА_9 визнано винуватим та призначено йому покарання у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання ОСОБА_9 обрано шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 п.1, п. 2 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за даною статтею із застосуванням ст.69 КК України у виді 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становлять 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави (отримувач коштів УК у Немирівському районі/24060300; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002380; код класифікації доходів бюджету: 24060300) процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1439 (одну тисячу чотириста тридцять дев`ять) грн.50 коп.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави (отримувач коштів УК у Немирівському районі/24060300; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002380; код класифікації доходів бюджету: 24060300) процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1387 (одну тисячу триста вісімдесят сім) грн.50 коп.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави (отримувач коштів УК у Немирівському районі/24060300; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002380; код класифікації доходів бюджету: 24060300) процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 524 (п`ятсот двадцять чотири) гривні 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави (отримувач коштів УК у Немирівському районі/24060300; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002380; код класифікації доходів бюджету: 24060300) процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 419 (чотириста дев`ятнадцять ) гривні 00 коп.
Долю речових доказів вирішено.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачені вчинили кримінальні правопорушення за наступних обставин.
16 червня 2019 року біля 17-00 год. ОСОБА_8 перебуваючи в м.Гайсин в стані
алкогольного сп`яніння з метою відшукання місця для вживання спиртних напоїв прийшов спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до квартири АДРЕСА_5 , заздалегідь знаючи, що власниця вказаного домоволодіння ОСОБА_16 за вказаною адресою не проживає.
Непомітно для інших осіб ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до володіння потерпілої ОСОБА_16 , зірвав замок з вхідних дверей квартири, після чого ввівши ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в оману, що він проживає у вказаному будинку, запросив їх в середину, де вони в одній з кімнат квартири почали вживати спиртні напої, під час чого біля 22.00 год. були помічені ОСОБА_16 .
Своїми діями, ОСОБА_8 порушив право ОСОБА_16 на недоторканість її житла, гарантоване ст.30 Конституції України, ст.12 «Загальної декларації прав людини», ст.8 «Конституції про захист прав та основних свобод».
28.06.2019 біля 14.00 год. ОСОБА_8 маючи умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, заздалегідь знаючи, що в домоволодінні ОСОБА_17 , що за адресою АДРЕСА_6 , зберігається належний ОСОБА_18 велосипед марки «Україна» моделі «33», вирішив ним заволодіти.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 , підійшов до домоволодіння ОСОБА_17 , та діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном та збагачення за рахунок чужої власності, шляхом обману, що виразилось у повідомлені ОСОБА_17 неправдивих відомостей про те, що за проханням власника ОСОБА_8 має забрати велосипед та відвезти його йому, переконавши ОСОБА_17 в законності своїх дій, заволодів велосипедом марки «Україна», моделі «33», вартість якого згідно висновку експерта 5046U9-21 від 17.07.2019 складає 1102 гривні 50 копійок, після чого розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав ОСОБА_19 .
Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_18 матеріальної шкоди на суму 1102 гривень 50 копійок.
Крім того 04.07.2019 біля 17.00 год. неподалік магазину «Оазис», що по вул. Соборній в м. Гайсин, ОСОБА_8 , маючи умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном помітив належний ОСОБА_20 велосипед ХВЗ серії «Україна» модель «33», яким вирішив заволодіти.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 , підійшов до ОСОБА_20 та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном та збагачення за рахунок чужої власності, зловживаючи його довірою, що виразилось у недобросовісному використанні довірливих відносин, які склались між ними, під приводом необхідності поїхати у справах, взяв у ОСОБА_20 велосипед ХВЗ серії «Україна» модель «33», вартість якого згідно висновку експерта №4977/19-21 від 19.07.2019 складає 691 гривень 34 копійок, після чого розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав ОСОБА_19 .
Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_20 матеріальної шкоди на суму 691 гривень 34 копійок.
29.07.2019 біля 07.30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на території домогосподарства АДРЕСА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, підійшов до належного ОСОБА_21 легкового автомобіля «Opel Vectra» з іноземною реєстрацією НОМЕР_4 , що був припаркований на території подвір`я вказаного домогосподарства, та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення відчинив передню водійську дверку автомобіля та із салону від`єднав автомобільну магнітолу марки « Fantom» моделі «FP-3050», вартість якої згідно висновку експерта № 5640/19-21 від 28.08.2019 рокустановить по 785,60 грн., таким чином таємно нею заволодів, після чого з місця події зник та викраденою річчю розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_21 матеріальної шкоди на суму 785,60 грн.
19.06.2019 біля 12 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 біля приміщення недіючої котельні, розташованої в АДРЕСА_8 , розпивали спиртні напої під час чого ОСОБА_9 запропонував вчинити крадіжку з вказаного приміщення, погодившись на вказану пропозицію у них виник спільний злочинний умисел спрямований на викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел спрямований на викрадення чужого майна ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужої власності, за попередньою змовою, підійшовши до приміщення котельні перенесли дерев`яні вхідні двері, які були обіперті на дверний отвір, незаконно проникли у середину, звідки таємно викрали частину металевої газової труби жовтого кольору вагою 125 кг, належної комунальному підприємству «Гайсинтеплотехсервіс». Відповідно до довідки СТ «Руно» вартість брухту чорного металу станом на момент злочину становила 3 грн. 50 коп.
У подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, внаслідок чого завдали КП «Гайсинтеплотехсервіс» матеріальну шкоду на загальну суму 437 грн. 50 коп.
01.08.2019 біля 02 години ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленою слідством особою, знаходячись в м. Гайсин Вінницької області неподалік НВК СЗШ 1-3 ступенів - ліцей, що по вул. Соборній, 99, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, підійшли до ОСОБА_22 , та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 , із зусиллям штовхнув ОСОБА_22 обома руками в тулуб, від чого останній втратив рівновагу та впав на поверхню ґрунту. Коли ОСОБА_22 лежав на землі до нього підбігла невстановлена слідством особа та нанесла один удар кулаком правої руки в обличчя в ділянку правого ока, а в цей час ОСОБА_7 , відкрито дістав з лівої кишені його штанів, належні ОСОБА_22 мобільний телефон марки «Nomi» моделі «і 184», вартість якого згідно висновку експерта № 5639/19-21 від 28.08.2019 року складає - 203 гривні 00 копійок, грошові кошти в сумі 250 грн., а також банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , якими ОСОБА_8 , невстановлена слідством особа та ОСОБА_7 , в подальшому розпорядились на власний розсуд.
Так, 01.08.2019 біля 02 години ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою, знаходячись в м. Гайсин Вінницької області неподалік НВК СЗШ 1-3 ступенів- ліцей, що по вул.
Соборній, 99, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, підійшли до ОСОБА_22 , та діючи умисно, повторно, з
корисливих мотивів, ОСОБА_8 , із зусиллям штовхнув ОСОБА_22 обома руками в тулуб, від чого останній втратив рівновагу та впав на поверхню грунту. Коли ОСОБА_22 лежав на землі до нього підбігла невстановлена слідством особа та нанесла один удар кулаком правої руки в обличчя в ділянку правого ока, а в цей час ОСОБА_7 , відкрито дістав з лівої кишені його штанів, належні ОСОБА_22 мобільний телефон марки «Nomi» моделі «і 184», вартість якого згідно висновку експерта № 5639/19-21 від 28.08.2019 року складає - 203 гривні 00 копійок, грошові кошти в сумі 250 грн., а також банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , якими ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа , в подальшому розпорядились на власний розсуд.
Таким чином ОСОБА_22 , було спричинено тілесні ушкодження, які виразились у вигляді синця в ділянці верхньої повіки правого ока, садна в ділянці правого ліктьового суглоба, які відповідно до висновку експерта № 149 від 21.08.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та невстановлена слідством особа, спричинили ОСОБА_22 матеріальної шкоди на суму 453 гривні 00 копійок.
29.06.2019 року біля 14.00 години ОСОБА_7 , маючи умисел спрямований на викрадення чужого майна, прийшов до житлового будинку, належного ОСОБА_23 , розташованого по АДРЕСА_2 , де винаймав кімнату ОСОБА_24 .
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 , переконавшись, що за діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном та збагачення за рахунок чужої власності, застосувавши фізичну силу, ривком, відчинив вхідні двері до будинку, таким чином проник у середину, звідки таємно викрав належні ОСОБА_24 ноутбук торгової марки «НР», модель « Pavilion g6-2283er «, вартість якого згідно висновку експерта № 5040- 5041/19-21 від 17.07.2019 складає 3260 гривень та комп`ютерну мишку "Frime Com» моделі « FC-M 220», вартість якої згідно висновку експерта № 5040-5041/19-21 від 17.07.2019 складає 35,58 гривень, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_24 матеріального збитку на суму 3295 гривень, 58 копійок.
ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він 19.06.2019 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за що 25.09.2019 йому було повідомлено про підозру та 24.10.2019 обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 направлено до Гайсинського районного суду Вінницької області, однак останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний, корисливий злочин.
10.11.2019 біля 10.00 год. ОСОБА_9 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік ресторану «Золотий Дракон», що по вул. В.Чорновола, 2 а, в м. Гайсин, спільно з ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , помітив, як із розташованої неподалік лавки пішла ОСОБА_27 , залишивши на вказаній лавці власну сумку.
В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел спрямований на викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел ОСОБА_9 діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужої власності, підійшов до
лавки та усвідомлюючи, що за його діями спостерігає ОСОБА_25 , дістав з сумки гаманець з якого дістав належні ОСОБА_27 гроші в сумі 1600 гривень, та не реагуючи на вимогу ОСОБА_25 не зачіпати чужих грошей, відкрито заволодів ними, після чого розпорядився відкрито викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_27 матеріального збитку на суму 1600 гривень.
23.07.2019 біля 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи спільно з ОСОБА_10 , який відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 96 від 30.04.2018 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначений на посаду статистика медичної роти вищевказаної військової частини та ОСОБА_9 по місцю проживання ОСОБА_28 , за адресою АДРЕСА_9 , де спільно розпивали спиртні напої, помітили, що власник будинку ОСОБА_28 заснув.
В цей час у ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник спільний злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужої власності, за попередньою змовою, шляхом вільного доступу таємно викрали належне ОСОБА_28 майно, а саме - клавіатуру комп`ютерну торгової марки «REAL-EL» моделі «Standerd 500PS/2» вартість якої складає 136 грн. (сто тридцять шість гривень 00 коп.), сабвуфер торгової марки «Defender» моделі «spk LX 2.1» вартість якого складає 375 грн. (триста сімдесят п`ять гривень 00 коп.), комп`ютерний монітор марки «НР» моделі «L1706» вартість якого складає 476 грн. (чотириста сімдесят шість гривень 00 коп.) та персональний комп`ютер, який складається з наступних комплектуючих: процесор торгової марки «AMD» А4-4020, материнська плата торгової марки «ASRock» моделі «FM2A58M-DG3+», модуль пам`яті (оперативна пам`ять) торгової марки «Patriot» моделі «PSD34G133381H», жорсткого диску торгової марки «Seagate» серії «Barracuda 7200/12» моделі «ST500DM002», дисковода DWD RW торгової марки «LG» моделі «GH24NSD1», блоку живлення торгової марки «Casecom» моделі «ATX450W», корпусу для ПК торгової марки «Casecom» моделі «СМ-419» вартість якого складає 3048 грн. 60 коп. (три тисячі сорок вісім гривень шістдесят копійок).
З вищеперерахованими викраденими речами ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_29 вийшли з будинку та в подальшому розпорядилися вказаним майном на власний розсуд, внаслідок чого завдали потерпілому ОСОБА_28 матеріальну шкоду на загальну суму 4035 грн. 60 коп. (чотири тисячі тридцять п`ять гривень шістдесят копійок).

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю,вказав суду на те,що шкодує про скоєнні злочини, щиро покаявся.
Факт щирого каяття ОСОБА_7 у вчиненні злочинів підтверджується матеріалами кримінального провадження, під час досудового розслідування з добровільної згоди приймав участь у проведенні слідчого екперименту,а тим самим сприяв розкриттю злочинів, потерпілі з цивільними позовами до ОСОБА_7 не зверталися.
Захисник ОСОБА_12 , який представляє інтереси потерпілого ОСОБА_22 по епізоду скоєного злочину за ч.2 ст. 186 КК України, в судовому засіданні заявив, що потерпілий не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 .
Відповідно до ст. 66 КК України, суд недостатньо врахував наведені обставини, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , призначивши йому покарання на підставі ч.1ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 6 років позбавлення волі.
З огляду на зазначене, обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що йому має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а саме за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 мотивовано тим, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю,вказав суду на те,що шкодує про скоєнні злочини, щиро покаявся.
Факт щирого каяття ОСОБА_8 у вичненні злочинів підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_8 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції та, як учасник АТО отримав статус учасника бойових дій, є особою молодого віку та батьком малолітньої дитини.
Під час досудового розслідування з добровільної згоди приймав участь у проведенні слідчого екперименту,а тим самим сприяв розкриттю злочинів.
Захисник ОСОБА_12 , який представляє інтереси потерпілого ОСОБА_22 по епізоду скоєного злочину за ч.2 ст. 186 КК України, в судовому засіданні заявив, що потерпілий не має матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_8 .
Під час судового розгляду справи не заявляли претензій матераільного та морального характеру до ОСОБА_8 і інші потерпілі, а тому необхідно вважати, що питання відшкодування шкоди усунуто.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд недостатньо врахував наведені обставини, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , призначивши йому покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 6 років позбавлення волі.
З огляду на зазначене, обвинувачений ОСОБА_8 вважає, що йому має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а саме за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України за скупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що судом при призначенні покарання не дотримано вимоги ст.65 КК України.
Крім того, 01.07.2020 року набув чинності Закон України № 2617-VIII, відоповідно до якого крадіжка без проникнення у житло та сума завданих збитків, яка становить від 25 до 105100 грн. є некваліфікованою ознакою крадіжки, а кримінальним проступком, максимальне покарання за яке передбачено у виглід штрафу в розмірі 51 000 грн.
Сума збитків за ч.2 ст.185 КК України становить 3295 грн. 58 коп., тому суд не мав права призначати покарання у вигляді 4 років позбавлення волі за вчинення кримінального проступка.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційних скарг, просив вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, обвинуваченому ОСОБА_8 призначити за ч.3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, обвинуваченого ОСОБА_10 , який під час апеляційного розгляду щиро каявся у вчиненому, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, підтримав апеляційну скаргу свого захсиника, представника потерпілого-захисника ОСОБА_12 , який зазначив, що його довіритель ОСОБА_22 при призначенні покарання покладався на розсуд суду, вважає вирок суду законним та обгрунтованим, просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_11 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив вирок суду залишити без змін, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року оскаржується в частині призначення покарання ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст. 190, ч. 2 ст.190, ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України не оспорюється.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , що при призначенні покарання суд не врахував в достатній мірі помякушуючі обставини, передбачені ст. 66 КК України та призначив покарання, яке за свої змістом не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинувачених.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував характер та ступінь тяжкості злочинів, особу обвинуваченого, який вчинив ряд умисних корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, не працює, а також те, що він являється учасником бойових дій, обставини, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, скоєння злочину щодо особи похилого віку.
Приймаючи до уваги доводи захисника ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції належним чином вмотивував своє рішення щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі в межах санкції статтей КК України із застосуванням ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.
Підстав для зміни визначеного покарання суд апеляційної інстанції не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував характер та ступінь тяжкості злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові умисні корисливі злочини, неодружений, не працює, обставини, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання,щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, повторність злочинів, скоєння злочину щодо особи похилого віку.
Судом першої інстанції вірно оцінено ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, обставини кримінального провадження, прийнято до уваги те, що ОСОБА_30 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за аналогічні корисливі злочини, його ставлення до скоєного правопорушення, тому достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_31 буде покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (абзац 1 пункт 4). встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому так рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Тобто суд при встановлені обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання є самостійним та незалежним від наведених чи не наведених в обвинувальному акті обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Посилання у апеляційних скаргах захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на існування обставин, що помякушують покарання, на думку суду апеляційної інстанції, не є підставою для зміни призначеного покарання, оскільки ці обставини були враховані судом.
Відсутність претензій з боку потеріплих не спростовує висновки суду щодо покарання.

Суд апеляційної інстанції вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо невірної кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185 КК України з посиланнями на Закон України № 2617-VIII від 01.07.2020 року та на розмір шкоди, безпідставними.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України не відноситься до кримінальних проступків, дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано не за сумою викраденого майна, а за кваліфікуючою ознакою повторності.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 11 2018 року (із змінами, внесеними згідно із Законом № 321-IX від 03.12. 2019 року), який набрав чинності 01.07.2020 року, до кримінальних проступків віднесено передбачені цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі

У відповідності до ч.2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185 КК України, які кваліфіковані за ознакою повторності, наразі віднесені законодавцем до нетяжких злочинів, а не до кримінальних проступків, як про те вказує обвинувачений.
Суд призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, в редакції, що діяла на час вчинення злочинів, що є чинною і на час апеляційного розгляду і при цьому прийняв до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченого, врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення.

Таким чином, перевіривши всі обставини, які мають значення при призначенні покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, додержуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації, в дотримання ст. 50, ст. 65 КК України визначив покарання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , яке відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, особі обвинувачених, є достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, належним чином умотивувавши своє рішення.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як у справі «Бакланов проти Росії (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії (рішення від 24.03.2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Підстави, передбачені ст. 409 КПК України для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,419 КПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.162, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_7 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст.185 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою з дня отримання копії судового рішення.

На підставі ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4