Справа № 203/4459/20
Провадження № 1-кп/0203/487/2021
У Х В А Л А
іменем України
03.02.2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
прокурора- ОСОБА_3 ,
захисника в режимі
відеоконференції ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002007 від 11.11.2020 року відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
в с т а н о в и в:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання останньому міри запобіжного заходу, а саме ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання до 6 років позбавлення волі, неодружений, на утриманні дітей немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Таким чином, є неспростовні підстави вважати, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, в тому числі з метою заробітку.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, просила змінити запобіжний захід підзахисному на більш м`який, а саме домашній арешт.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника та також просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Вислухавши думку учасників провадження, та ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , при цьому виходить із наступних причин.
Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання до шести років позбавлення волі, судове дослідження доказів по справі не проведене, тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений зможе переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності.
Ризик, передбачений ч.1 п.5 ст.177 КПК України суд вважає доведеним, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисного злочину, а також не має офіційного працевлаштування та джерела доходу, тому перебуваючи на волі обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою особистого збагачення та забезпечення своєї сім`ї.
Окрім того, суд враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуються.
Також, суд враховує підстави за яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і які наразі не втратили своєї актуальності.
Також, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ "Летельє проти Франції", суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність продовження щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд не знаходить, тому в задоволенні відповідного клопотання відмовляє.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає недоцільним застосування більш м`якого запобіжного заходу та вважає за необхідним продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 314-316 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
У клопотанні адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 02 квітня 2021 року включно.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Суддя
Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1