Провадження № 1-кс/592/5312/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2020 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми клопотання слідчого Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000233, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.04.2020, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Сироватка, Сумського району Сумської області, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

встановив:

16.09.2020 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло слідчого Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що у період з 11 по 14 квітня 2020 року (точної дати в ході досудового розслідування встановити не вдалося), близько 19:00-20:00 год., ОСОБА_4 , проходячи по ґрунтовій дорозі між вулицями Райдужна та Вишнева, с. Верхня Сироватка, Сумьського району побачив частково огороджену земельну ділянку (город) з відчиненою хвірткою та вільним доступом, яка знаходилась при домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_6 .
Після чого, ОСОБА_4 через відчинену хвірточку зайшов на вказану земельну ділянку, де помітив металеві вироби, а саме: металеву конструкцію «козел» для розпилювання дров, виготовлену з металевого кутника, металеве корито та металеву тачку, після чого в нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, впевнившись, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, тобто діючи таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспілньо-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна, та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, взяв металеву конструкцію «козел» для розпилювання дров, виготовлену з металевого кутника та металеве корито, помістив їх на металеву тачку та разом із вказаним майном належним ОСОБА_6 , покинув земельну ділянку (город), отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд. Після чого заховав викрадені речі в кущах покинутого неогородженого домоволодіння АДРЕСА_2 .
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №673 від 29.04.2020 вартість викраденого майна, належного ОСОБА_6 , а саме металевої конструкції за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, - «козел» для розпилювання дров, виготовленої з металевого кутника, металевої тачки «Кравчучки» на двох колесах, металевого корита складає 877,00 грн. (вісімсот сімдесят сім гривень).
У зв`язку з вчиненням умисних протиправних дій, які виразились повторному таємному викраденні майна, належного ОСОБА_6 , вартістю 877,00 грн., ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), кваліфікуючою ознакою якої є: «вчинена повторно».
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14.05.2020 року близько 11:00 год. ОСОБА_4 прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , де став розпивати спиртні напої разом з господарем домоволодіння. В подальшому, до розлиття спиртних напоїв за місцем мешкання ОСОБА_7 приєднались їхні спільні знайомі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому останній приїхав за вказаною вище адресою на належному йому велосипеді «ARDIS-Infіnity АМТ26». Помітивши вказаний велосипед, ОСОБА_4 вирішив заволодіти вказаним велосипедом.
При цьому, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливу мету, з метою власного збагачення за чужий рахунок, вирішив скористатися довірливими відносинами з ОСОБА_9 та ввівши його в оману щодо дійсних своїх намірів, вирішив незаконно заволодіти його велосипедом, ніби-то взявши його у користування на нетривалий час. Реалізуючи замислене, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власниці майна, тобто діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_4 , використовуючи довіру та приязні відносини з ОСОБА_9 , попросив у останнього, нібито, у користування належний йому велосипед для того, щоб поїхати до магазину за спиртним, пообіцявши відразу його повернути, хоча дійсно не мав наміру його повертати власнику, а планував обернути його на свою користь. У свою чергу, ОСОБА_9 , будучи введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 стосовно належного йому велосипеду, будучи впевненим у тому, що останній дійсно поверне велосипед, добровільно передав його ОСОБА_4 .
Отримавши від ОСОБА_9 зазначений велосипед, ОСОБА_4 поїхав на ньому у власних справах, не повернувшись до домоволодіння ОСОБА_7 та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, збувши його.
Таким чином, ОСОБА_4 , шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_9 , діючи повторно, заволодів велосипедом «ARDIS-Infinity АМТ26», належним останньому, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №19/119/11/1 -1370е від 25.05.2020 - 3800 гривень.
У зв`язку з вчиненням умисних протиправних дій, які виразилися у заволодінні майном ОСОБА_9 , шляхом зловживання довірою, вартістю 3800,00 грн., ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто шахрайстві, кваліфікуючою ознакою якого є: «вчинене повторно».
Крім того, 09.06.2020 близько 20:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи біля двору домоволодіння АДРЕСА_4 , на лавці розпивав спиртні напої спільно з раніше знайомим йому ОСОБА_10 . Під час спільного вживання спиртного, ОСОБА_4 помітив в кишені куртки ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 700 грн., які вирішив викрасти.
Реалізуючи замислене, ОСОБА_4 дочекався поки ОСОБА_10 відійшов на кілька хвилин від місця, де вони спільно вживали спиртне, при цьому залишив свою куртку без нагляду, діючи цілеспрямовано, впевнився, що його дії залишаються непомітними для власника грошових коштів та інших осіб, тобто діючи таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, дістав з кишені куртки, яка лежала поряд на лавці грошові кошти в сумі 700 грн. та поклав їх до кишені своїх штанів. Коли до вказаного місця повернувся ОСОБА_10 останній не помітив зникнення грошових коштів та продовжив спільно розпивати спиртне. В подальшому, ОСОБА_4 утримуючи при собі грошові кошти місце вчинення кримінального правопорушення покинув та викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
У зв`язку з вчиненням умисних протиправних дій, які виразилися у повторному таємному викраденні грошових коште, належних ОСОБА_10 , у сумі 700 гривень, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто крадіжці, кваліфікуючою ознакою якої є «вчинена повторно».
Крім того, 11.06.2020 у вечірній час (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_4 вирішив викрасти металеву хвіртку з домоволодіння належного його знайомому ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . У вказаному домоволодінні ОСОБА_4 раніше неодноразово бував, відтак достовірно знав про місце знаходження вказаної металевої хвітрки.
Реалізуючи замислене, ОСОБА_4 , того ж дня, близько 19:30 год. підійшов до вказаного домоволодіння зі сторони городу, відсунув засув на металевій хвіртці, відчинив її та таким чином незаконно проник на територію двору домоволодіння, належного ОСОБА_10 .
Після чого, продовжуючи реалізацію попереднього наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї домоволодіння, належного ОСОБА_10 , впевнившись, що його дії залишаються непомітними для господаря та сторонніх осіб, тобто діючи таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, зняв металеву хвіртку з кріплення та в подальшому, утимуючи хвіртку в руках, виніс її з території вказаного двору, після чого переніс на територію місцевого кладовища, ' що розташовується по АДРЕСА_4 , де сховав в кущах.
Таким чином, ОСОБА_4 , діючи повторно, таємно для оточуючих викрав металеву хвіртку, належну ОСОБА_10 , вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №1091 від 10.07.2020 - 867 грн.
У зв`язку з вчиненням умисних протиправних дій, які виразилися у таємному повторному викраденні майна, належного ОСОБА_10 , вартістю 867 грн. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто крадіжці, кваліфікуючими ознаками якої є «вчинена повторно», «поєднана з проникненням у сховище».
22.08.2020 у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000233 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
11.09.2020 у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000305 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.
15.09.2020 матеріали кримінальних проваджень №№ 0000233 та 0000305 об`єднані в одне провадження.
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовольнити, пославшись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що він показання дає добровільно, до нього не застосовується насильство у даному кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, приходжу до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлені такі обставини.

Сумським ВП ГУНП у Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000233 від 14.04.2020 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.

У відповідності з вимогами ч.ч.1 і 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Одним із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження є те, що їх застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення (пункт 1 частини першої статті 132 КПК України).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані прокурором докази обставини того, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою. Тягар доведення вагомості та достатності доказів обґрунтованої підозри лежить на стороні кримінального провадження, яка їх подає. Наявності в матеріалах кримінального провадження доказів недостатньо, відповідні обставини повинні бути обґрунтованими у клопотанні про застосування запобіжного заходу та доведеними перед судом.

Відповідно до ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Норми КПК України не містять визначення поняття «обґрунтованість підозри».

Втім, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, § 175, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, § 32).

Аналіз наданих стороною обвинувачення доказів свідчить про те, що вони об`єктивно зв`язують підозрюваного з злочином, а тому слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра на даному етапі досудового слідства є обґрунтованою та свідчать про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень у яких останньому повідомлено про підозру, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.

Але в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження наявність ризиків про які зазначено стороною обвинувачення в поданому клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Так зокрема, по ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України прокурор при розгляді клопотання зазначив, що перебуваючи на свободі підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування.

Однак, тяжкість покарання не є тією обставиною, яка сама по собі давала б підстави для висновку у переховуванні підозрюваного і ця обставина повинна бути підкріплена ще й іншими обставинами.

Також відсутні докази наявності ризику вчинення іншого злочину, так як дане твердження є виключно припущенням сторони обвинувачення та не доведена у судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Крім того, у матеріалах клопотання відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про неможливість досягнення завдань у конкретному кримінальному провадженні без застосування зазначених заходів.

У пункті 16 розділу II доповіді Європейської комісії «За демократію через право» (Венеціанська комісія) від 4 квітня 2011 року № 512/2009, схваленій Комісією на 86-му пленарному засіданні 2526 березня 2011 року «Верховенство права» (CDL-AD(2011)003rev), вказано, що Rule of Law («верховенство права») є невід`ємною частиною будь-якого демократичного суспільства.

У межах цього поняття вимагається, щоб усі, хто наділений повноваженнями ухвалювати рішення, ставилися до кожного з виявом поваги, на основі рівності та розумності й відповідно до закону. Отже, предметом верховенства права є здійснення влади і стосунки між особою та державою. Пунктом 41 розділу IV визначено, що обов`язковими елементами верховенства права є, зокрема, законність та заборона свавілля, де законність це принцип, який означає дотримання законів (пункт 42). Заборона свавілля полягає в тому, що деклараційні повноваження органами державної влади мають здійснюватися відповідно до принципу верховенства права, з яким є несумісне ухвалення несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень (пункт 52).

Прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, однак не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не підлягає задоволенню, однак на підставі ч. 3 ст. 194 КПК України необхідно зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 131 - 132, 176 179, 193-198, 309, 369 - 372, 376, 395 КПК України слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000233, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.04.2020, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1