Провадження № 1-кс/947/6655/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.08.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури 1 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001393від 15.05.2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м.Одеса, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.03.2020 року в проміжок часу з 03:00 годин по 04:00 годин, більш точного часу встановити не вдалось ОСОБА_4 разом з особою 1 (матеріали відносно якої направлено з обвинувальним актом до Київського районного суду м. Одеси), перебуваючи за м. Одеса, вул. Катерининська кут вул. Жуковського зустріли раніше незнайому їм ОСОБА_7 , яка на той момент направлялась до свого дому, та з якою останні вирішили познайомитись.

В цей час, ОСОБА_4 разом з особою 1 (матеріали відносно якої направлено з обвинувальним актом до Київського районного суду м. Одеси), переслідуючи мету особистого збагачення, розробили злочинний план направлений на викрадення та привласнення майна ОСОБА_7 , а саме ОСОБА_4 разом з особою 1 (матеріали відносно якої направлено з обвинувальним актом до Київського районного суду м. Одеси), вирішили напоїти потерпілу та таємно викрасти її особисті речі, які знаходились при ній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом з особою 1 (матеріали відносно якої направлено з обвинувальним актом до Київського районного суду м. Одеси), скориставшись безпорадним станом ОСОБА_7 та тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно викрали майно останньої, а саме сумку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон марки «Xiaomi МІ8» з сім-картами операторів «Київстар» НОМЕР_1 та оператора «Лайфселл» НОМЕР_2 , гаманець з грошовими коштами в розмірі приблизно 300 гривень та ключі від квартири. В ході чого ОСОБА_4 разом з особою 1 (матеріали відносно якої направлено з обвинувальним актом до Київського районного суду м. Одеси), скориставшись необачністю та станом ОСОБА_7 під приводом визвати їй таксі дізналися адресу за якою проживає потерпіла, та те що за даною адресою знаходиться одна її малолітня донька.

Після чого, ОСОБА_4 разом з особою 1 (матеріали відносно якої направлено з обвинувальним актом до Київського районного суду м. Одеси), з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 3 340 гривень.

Крім того, 07.03.2020 року приблизно в період часу з 05:00 годин по 06:00 годин, більш точного часу встановити не вдалось можливим, знаючи заздалегідь про те, що за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться лише малолітня донька ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , КрижнийГавриілЖанович разом з особою 1 (матеріали відносно якої направлено з обвинувальним актом до Київського районного суду м. Одеси), проникли до вищезазначеної квартири потерпілої ОСОБА_7 , відкривши вхідні двері ключами, які вони до цього викрали у останньої, зайшовши до квартири вони побачили ОСОБА_8 , яка на той час знаходилась за адресою одна вдома, та не дивлячись на те, що дитина знаходиться у наляканому стані почали виносити речі з вищезазначеної квартири, а саме: стаціонарний комп`ютер (системний блок та екран фірми «Asus»), пилосос марки «Philips», мікрохвильову піч, фен для волосся, мобільний телефон марки «LG k10lti» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , планшетний пристрій марки «Xiaomi», дитячий одяг (шуба із нітону, желетка з песця), золоті вироби: каблучка, ланцюжок з кулоном, банківські карти «Приватбанк» № НОМЕР_5 та «Монобанк» НОМЕР_6 .

Після чого, ОСОБА_4 разом з особою 1 (матеріали відносно якої направлено з обвинувальним актом до Київського районного суду м. Одеси), з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 6 018 гривень 49 копійок.

Приймаючи до уваги викладе та посилаючись на здобуті в ході досудового розсування докази, встановлені достатні підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групи осіб, поєднаний з проникненням у житло; ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Слідчий звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 вчинив ряд кримінальних правопорушень в тому числі середньої тяжкості та тяжкий злочини, за який у сукупності законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , встановлено наявність наступних ризиків:

- згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у зв`язку з відсутністю постійного джерела доходу, за місцем реєстрації не проживає, не одружений, у підозрюваного є можливость переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція ч.3 ст.186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, на строк до 8 років;

- згідно п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, є ризик, що ОСОБА_4 буде мати можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх залякування з метою зміни ними показів в подальшому так, як жодного свідка та потерпілого не допитано у судовому засіданні відповідно до ст.225 КПК України;

- згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризик ОСОБА_9 нового кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання посилаючись на викладені в ньому доводи.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.357 КК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Таким чином, враховуючи вагомість наявних доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого злочину, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, враховуючи, що злочин було вчинено в особливо зухвалий спосіб, слідчий суддя приходить до переконання про доведеність в судовому засіданні наявність ризиків передбачених п.1 та п.5 п.3 ч.1 ст.177 КПК України, що з урахуванням обґрунтованості клопотання слідчого вказує на доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу в судовому засіданні встановлено не було.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Piruzyanv. Armenia», п.п. 104-105-794, автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури 1 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001393від 15.05.2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали обчислюється з моменту затримання особи 08.08.2020 року та діє до 02.10.2020 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1