КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/3774/2020 Слідчий суддя у першій інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

24 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на наявність перешкод для відкриття апеляційного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо визнання незаконною бездіяльності прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 та зобов`язання прокурора прийняти постанову і направити її копію заявнику.

На вказану ухвалу слідчого судді ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу на бездіяльність прокурора.

Обґрунтовуючи можливість оскарження ухвали слідчого судді від 16 червня 2020 року в апеляційному порядку, ОСОБА_3 посилається на Рішення Конституційного суду № 4-р (ІІ)/2020 від 17.06.2020.

Перевіривши апеляційну скаргу та вивчивши матеріали судового провадження, які надійшли до суду апеляційної інстанції 24 липня 2020 року, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав її учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Відповідно до вимог ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При цьому згідно з положеннями ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано § 2 Глави 26 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України визначають, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

При цьому слід зауважити, що положення ч. 3 ст. 307 КПК України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 лише в частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

Отже, перелік судових рішень слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Не передбачають можливості окремого оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, окрім визначених у ч. 3 ст. 307 КПК України, і положення частин першої та другої статті 309 КПК України, які є більш загальними по відношенню до положень статті 307 КПК України і містять перелік судових рішень слідчого судді, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді, але цей перелік також розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді, іншого ніж ті, що включені до ст. 309 КПК України.

Як убачається із матеріалів судового провадження, скарга ОСОБА_3 подана до суду в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , яка полягає у неприйнятті за клопотанням ОСОБА_3 процесуального рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000090 від 30 березня 2018 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України та зобов`язання прокурора прийняти відповідну постанову, слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва в межах своїх повноважень, за правилами ст. 306 КПК України розглянута по суті, з прийняттям рішення відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України про відмову в її задоволенні.

Таким чином, ухвала слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

При цьому посилання ОСОБА_3 на Рішення Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020, як на підставу оскарження судового рішення в апеляційному порядку, є непереконливим, оскільки указаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення ч. 3 ст. 307 КПК України лише в частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, проте ОСОБА_3 таку бездіяльність не оскаржував.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року слід відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо визнання незаконною бездіяльності прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 та зобов`язання прокурора прийняти постанову і направити її копію заявнику.

Копію ухвали суду невідкладно надіслати ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2