Справа № 368/624/20
Провадження № 1-в/368/69/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:
Головуючий суддя: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

З участю інших сторін провадження:
Прокурор: ОСОБА_3
представник ВК : ОСОБА_4
Засуджений: ОСОБА_5
Захисник засудженого: адвокат ОСОБА_6

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду кримінальне провадження за поданням виконувача обов`язків начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фурманка Уманського району Черкаської області, Україна, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, засудженого:
- 25 червня 2019 року Уманським районним судом Черкаської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.
Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту застосування йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 26.01.2018 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
- 11 вересня 2019 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду винесено ухвалу, на підставі якої вирок Уманського районного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, - залишено без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора відділу прокуратури Черкаської області Протас., - без задоволення.
Вирок набрав законної сили 11.09.2019 року;
- який з 29.01.2019 року утримувався в ДУ «Черкаський СІЗО», та з 15.11.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, суд, -

В С Т А Н О В И В :

16.06.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло подання виконувача обов`язків начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фурманка Уманського району Черкаської області, Україна, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, засудженого:
- 25 червня 2019 року Уманським районним судом Черкаської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.
Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту застосування йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 26.01.2018 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
- 11 вересня 2019 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду винесено ухвалу, на підставі якої вирок Уманського районного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, - залишено без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора відділу прокуратури Черкаської області Протас., - без задоволення.
Вирок набрав законної сили 11.09.2019 року;
- який з 29.01.2019 року утримувався в ДУ «Черкаський СІЗО», та з 15.11.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.
В клопотанні адміністрація Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та спостережна комісія при Кагарлицькій райдержадміністрації клопочуться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.
16.06.2020 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даного кримінального провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1
13.07.2020 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої:
1. Прийнято процесуальне рішення про те, що судове засідання по справі № 368/624/20, провадження № 1 в/368/69/20, за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_9 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдерадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фурманка Уманського району Черкаської області, Україна, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 25 червня 2019 року Уманським районним судом Черкаської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 11 вересня 2019 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду винесено ухвалу, на підставі якої вирок Уманського районного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, - залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора відділу прокуратури Черкаської області Протас., - без задоволення.
Вирок набрав законнгої сили 11.09.2019 року;
- який з 29.01.2019 року утримувався в ДУ «Черкаський СІЗО», та з 15.11.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, -
- призначено до слухання на 16 год. 00 хв. 23.07.2020 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
2. Зобов`язану Державну установу ВК 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 23.07.2020 року о 16 годині 00 хвилин.
3. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручено спеціалісту з інформаційних технологій Державної установи ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.
Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.
4. В судове засідання викликано учасників процесу:
- засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);
- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);
- прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури, (в приміщенні Кагарлицького районного суду);
- представника спостережної комісії при Кагарлицькій РДА, ( в приміщенні Кагарлицького районного суду).
23.07.2020 року слухання кримінального провадження відкладено на 16 год. 00 хв. 07.09.2020 року в зв`язку з відсутністю засудженого ОСОБА_5 в установі виконання покарань.
07.09.2020 року відкладено слухання кримінального провадження на 17 год. 00 хв. 09.09.2020 року в зв`язку з неможливістю проведення дистанційного, в режимі відеоконференції судового засідання з Державною установою «Кагарлицька виправна колонія № 115».
В судовому засіданні, яке відбулося 09.09.2020 року, представник ДУ «Кагарлицька ВК № 115» ОСОБА_4 подання установи виконання покарань щодо застосування умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 , - підтримав.
Свою позицію представник установи виконання покарань обгрунтовував тим, що, на думку адміністрації установи виконання покарань засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому заслуговує на застосуванню умовно ддострокового звільнення згідно ст. 81 КК України.
Станом на 09.09.2020 року невідбутий строк покарання у засудженого ОСОБА_5 становить 3 (три) роки 272 дня.
Суд критично відноситься до позиції представника установи виконання покарань ОСОБА_4 щодо моливості застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.
Свою критичність суд обгрунтовує обставинами справи та нормами права, які будуть ниче вказані судом.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подання установи про його умовно дострокове звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - підтримав.
Вважав, що він своєю позитивною поведінкою та позитивним ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання, а тому, на його думку, - заслуговує застосуванню до нього пільги, яка передбачена положенням ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, а тому просить задовольнити подання установи.
Суд критично відноситься до позиції засудженого ОСОБА_5 щодо можливості застосування до нього положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.
Свою критичність суд обгрунтовує обставинами справи та нормами права, які будуить ниче вказані судом.
В судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 подання установи про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , - підтримав.
Свою позицію захисник засудженого обгрунтовував тим, що, на його думку, засуджений ОСОБА_10 хоча і мав деяку кількість дисциплінарних стягнень в СІЗО, проте, в установі виконання покарань своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання, також просив врахувати ту обставину, що потерпіла сторона не має до засудженого ніяких претензій.
В судовому засіданні прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 щодо задоволення подання установи про умовно дострокове звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 - заперечував.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання мав дуже велику кількість дисциплінарних стягнень, що свідчить лише про те, що він не виконував умови відбування покарання, а тому його поведінка не може свідчити про ту обставину, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання, що, в свою чергу, - на думку прокурора є підставою для відмови в задоволенні подання установи виконання покарань.
Суд, розглянувши подання установи виконання покарань, вислухавши думку представника установи виконання покарань, засудженого, захисника засудженого, які підтримали подання, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення подання установи виконання покарань, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висовку щодо відмови в задоволенні подання установи виконань покарань щодо умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного йому судом основного покарання у виді позбавлення волі, обгрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактині обставини справи, в становлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Фурманка Уманського району Черкаської області, Україна, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , розлучений, засуджений:
- 25 червня 2019 року Уманським районним судом Черкаської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.
Строк покарання ОСОБА_5 відраховується з моменту застосування йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 26.01.2018 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
- 11 вересня 2019 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду винесено ухвалу, на підставі якої вирок Уманського районного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, - залишено без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора відділу прокуратури Черкаської області Протас., - без задоволення.
Вирок набрав законної сили 11.09.2019 року;
- який з 29.01.2019 року утримувався в ДУ «Черкаський СІЗО», де за час перебування покарання мав 8 (вісім) дисциплінарних стягнень, до праці не залучався.
Засуджений ОСОБА_5 з 15.11.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Початок строку покарання: «25» січня 2018 року.
Кінець строку покарання: «08» червня 2024 року.
1/2 строку покарання: «08» червня 2020 року.

Проте, суд вважає, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 загалом мав поведінку, яка виключає застосування судом до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового покарання від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, з огляду на наступне.
Так, з самого початку відбування покарання засуджений ОСОБА_11 мав негативну поведінку, свідомо, цілеспрямовано прушував вимоги, які ставляться до засуджених, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.
Окрім того, в діях засудженого ОСОБА_5 вбачається систематичність вчинення ним порушень умов відбування покарання, внаслідок чого засуджений за час відбування покарання в умовах СІЗО мав 8 (вісім) дисциплінарних стягнень, останнє з яких погашено лише 25.03.2020 року.
Так, засуджений ОСОБА_5 мав дисциплінарні стягнення за такі види порушень умов відбування покарань, як то, - не виконував законні розпорядження працівників установи, намагався встановлювати мікамерний зв`язок.
Також слід зазначити, що засуджений ОСОБА_5 , поряд з тією обставиною, що в умовах СІЗО систематично порушував правила відбування покарання, - до праці не залучався, відповідно, заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, - взагалі не мав.
Відповідно, період відбування засудженим основного покарання у виді позбавлення волі в умовах СІЗО суд оцінює різко негативно, тобто, засуджений в даний період мав поведінку, яка апріорі категорично виключає застосування до нього пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України, - умовнго дострокового звільнення.
Що ж стосується відбування покарання в умовах ДУ «Кагарлицька ВК №115», то суд зазначає, що за даний час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 отримав заохочення лише після сплину 5 місяців, і то, - в період, якийц передував застосуванню до нього пільги у виді умовно дострокового звільнення, що не може свідчити достеменно про ту обставину, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.
Так, дійсно, в останній, короткий проміжок часу, що передував настанню пільги у виді умовно дострокового звільнення, після проведеної з засудженим ОСОБА_5 додаткової виховної роботи, засуджений почав змінювати свою поведінку під час відбування покарання в кращу сторону, - в сторону правослухняності, що має прояв у недопущенні порушень режиму тримання в установі виконання покарань, отримання двох заохочень за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку.
Проте, суд звертає увагу на ту обставину, що між кількістю стягнень, які отримав засуджений ОСОБА_5 , - 8 (вісім), та кількістю заохочень, - всього лише 2 (два), - вбачається невідповідність, що, звісно, тягне за собою оцінку поведінки засудженого під час відбування покарання, - як різко негативна.
Отже, з огляду на матеріали кримінального провадження, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не мав поведінки, яка б достеменно свідчила б про можливість застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання, так як суд вважає, що дану пільгу засуджений повинен довести, не допускаючи порушень умов відбування покарання у виді позбавлення волі, та, відповідно, - маючи кількість заохочень, які б свідчили про системність їх отримання, та, відповідно, значно переважали кількість отриманих стягнень.
Відповідно, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 змінилася в кращу сторону лише в зв`язку з настанням умов для пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, що, відповідно, судом не може розцінюватися як обставина, що засуджений ОСОБА_5 остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, що, на думку суду, виключає застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України на даному етапі відбування покарання.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 має:
стягнення:

1. 12.02.2018 р. Не виконав команду «підйом» Карцер 6 діб. Нач. СІЗО
(погашено 25.03.2020 р.)

2. 01.03.2018 р. Не виконав команду «відбій» Догана Нач. СІЗО
(погашено 25.03.2020 р.)

3. 01.02.2018 р. Не виконав команду «підйом» Догана Нач. СІЗО
(погашено 25.03.2020 р.)

4. 06.02.2019 р. Намагався встановити міжкамерний Догана Нач. СІЗО
зв`язок (погашено 25.03.2020 р.)

5. 25.02.2019 р. Відмовився в категоричній формі від Карцер 4 діб. Нач. СІЗО
шикування для перевірки (погашено 25.03.2020 р.)

6. 12.08.2019 р. Намагався встановити міжкамерний Догана Нач. СІЗО
зв`язок (погашено 25.03.2020 р.)

7. 29.08.2019 р. Намагався встановити міжкамерний Догана Нач. СІЗО
зв`язок (погашено 25.03.2020 р.)

8. 24.09.2019 р. Намагався встановити міжкамерний Догана Нач. СІЗО
зв`язок (погашено 25.03.2020 р.)

Суд наголошує на тій обставині, що всі стягнення засудженому ОСОБА_5 погашено лише 25.03.2020 року, - меньше, ніж за три місяці, які перебували настанню пільги, якуа передбачена положеннями ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

заохочення:

1. 02.04.2020 р. За добросовісне відношення до праці в Подяка Нач. ВК
господарчій обслузі житлової зони

2. 01.07.2020 р. За виконання покладених обов`язків та ОСОБА_12 . Нач. ВК
та додержання правил поведінки, встанов
лених кримінально- виконавчоим Кодексом
та правилами внутрішнього розпорядку,
дотримання правил трудового розпорядку та
вимог безпеки праці

Відповідно, зглядаючись на вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_5 в останній період відбування покарання свідчить про ту обставину, що засуджений починає ставати на шлях виправлення, проте, з огляду на обставини, які входять до блоку оціночних підстав, які судом наведено нижче, то суд вважає, що у відношенні засудженого ОСОБА_5 немає достатього обсягу правових підстав (зокрема, - оціночних) для застосування положень ст.. 81 КК України умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
При вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 судом було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.
Формально - юридичні підстави передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 строку покарання.
Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.
Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:
а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст.12 КК України;
Так, ОСОБА_5 засуджений за:
- вчинення необережного злочину, тобто, - за скоєння злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286 КК України.
Санкція ч. 3 ст. 286 КК України передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років.
Згідно положень ч. 4 ст. 12 КК України, злочин, вчинений засудженим ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжкого злочину.
б) форма вини. Злочин, який передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, та який вчинений засудженим ОСОБА_5 , є злочином, вчиненим з необережності.
З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою відносно засудженого ОСОБА_5 законом встановлений загальний (п.1 ч. 3 ст.81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.
Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, то такі є в наявності.
Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх недостатньо на даному етапі відбування покарання засудженим призначеного йому покарання.
Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою за весь період відбування покарання в повній мірі не довів своє виправлення та перевиховання.
Встановлюючи ці підстави застосування ст. 81 КК України, суд, зокрема, наголошує на наступному:
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання, - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

- так, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 25 січня 2018 року, - з моменту взяття під варту, та з 15.11.2019 року, - в Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115).
Отже, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115) орієнтовно лише трохи більше, які пів року.
За вищевказаний період відбування покарання, як судом вазано вище, засуджений ОСОБА_5 отримав 2 (два) заохочення, поряд з цим, - маючи 8 (вісім) дисциплінарних стягнення під час перебування в умовах СІЗО.
Як судом зазначалося вище, отримання засудженим ОСОБА_5 в останній, короткий період, який передував настанню пільги, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, - суд не розцінює, як факт становлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання, а, навпаки, свідчить про його негативну поведінку на протязі більшого часу відбування покарання та намагання лише формально досягнути умов умовно дострокового звільнення.
З огляду на положення, які викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. суд вважає, що в поведінці ОСОБА_5 відсутній комплекс даних, які давали б змогу суду прийти до висновку щодо того, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.

Відповідно, суд вважає, що для позитивного вирішення питання щодо застосування положень ст. 81 КК України, - пільги, яка має вираз в умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, в діях засудженого ОСОБА_5 повинна бути системність та стабільність в отриманні заохочень, так як просто відбування покарання без отримання стягнень, є не правом, а обов`язком засудженого, навпаки, - в діях засудженого ОСОБА_5 на даному етапі вбачається лише системність порушень умов відбування покарання.

Так, суд наголошує на тій обставині, що кількість отриманих стягнень та отриманих заохочень не одинакова, - кількість стягнень математично перевищує кількість заохочень у чотири рази.

Суд вважає, що в разі наявності стягнень, - кількість заохочень повинна значно превалювати над кількістю стягнень, така кількість повинна мати системність, а не просту більшість.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо участі засудженого ОСОБА_5 у вирішенні питань відпочинку, побуту, впливу на інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відповідно, суд вважає, що засуджений своєю поведінкою під час відбування покарання повинен показувати приклад іншим засудженим, а, з огляду на обставини справи, які судом вказані вище, поведінка засудженого ОСОБА_5 не може слугувати прикладом для поведінки для інших засуджених.

Отже, суд відноситься критично до висновку комісії установи щодо тієї обставини, що засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання мав позитивну характеристику за місцем відбування покарання.

Щодо відсутності діючих стягнень, то така обставина сама по собі не може самі по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, ( яких у засудженого ОСОБА_5 лише два, - у чотири рази меньше, ніж стягнень), застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та невідповідають положенням ст.. 9 КВК України.
Обставини справи свідчать лише про наявність негативних на протязі більшості строку відбування покарання, та посередніх на протязі останнього періоду (не негативних, не конкретно позитивних) чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як більш негативна, ніж позитивна, не став на шлях виправлення та виховання.
Крім того, щодо свого висновку щодо відсутності в повному обсязі підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання суд застосовував положення ст. 6 КВК України.
Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, обставини справи, які судом зазначені вище, не свідчать, на думку суду, про систематичність дій засудженого ОСОБА_13 , які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування основного покарання у виді позбавлення волі свідчить лише про його правослухняну поведінку під час відбування покарання лише в незначний період, який передує можливості застосування пільги, проте, суд наголошує на тій обставині, що наявність самого факту правослухняної поведінки під час відбування покарання не є безумовною підставою для умовно дострокового звільнення засуджених, зокрема, ОСОБА_5 , - в даному випадку, так як така поведінка є обов`язком засудженого, який покладається на засудженого на весь період відбування покарання, а не на короткий проміжок часу, що передує застосуванню пільги.

Окрім того, суд звертає увагу на наступні обставини справи, що стосуються тяжкості скоєного злочину, його наслідків, обставини скоєного злочину, та наслідків скоєного злочину, відношення засудженого ОСОБА_5 до скоєного злочину, його наслідків.
- так, засуджений ОСОБА_5 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно, вищевказані дві негативні обставини свідчать про схильність до ігнорування ОСОБА_5 вимог Законодавства України, що підтвердилося під час його відбування покарання шляхом ігнорування законних вимог працівників установи, - СІЗО, ігнорування умов відбування покарання, за що отримав 8 (вісм) дисициплінарних стягнень.

Отримання ж засудженим ОСОБА_5 двох заохочень в останній період відбування покарання, який передував настанню пільги, на думку суду, - лише свідчить про намагання засудженого ОСОБА_5 створити штучно умови для застосування до нього пільги, - умовно дострокового звільнення, проте, суд наголошує на тій обставині, що позитивна поведінка засудженого повинна бути на протязі всього періоду відбування покарання, а не в період, який передує настанню пільги, причому заохочення повинні мати системний характер, а не застосовуватися лише як спосіб зняття стягнення, що в даному випадку спостерігається в діях засудженого.

Також слід зазначити наступне:

- внаслідок злочину, скоєного ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння, загинуло двоє людей, причому, одна людина, - малолітня дитина, якій на момент ДТП було близько 8 (восьми) років;

- засуджений ОСОБА_5 з призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років відбув фактично лише 2 роки та 8 місяців, а тому його звільнення від відбування покарання у видлі позбавлення волі по сплину незначного часу відбування покарання не є співмірним з загальним строком покарання у виді позбавлення волі, яке йому призначене судом;

- відбуття засудженим ОСОБА_5 лише 2 років 8 місяців позбавлення волі за спричинення смерті двох людей, одна з яких малолітня, - не є співмірним з наслідками вчиеного злочину;

- у засудженого ОСОБА_5 , навіть після застосування до нього полождень ч. 5 ст. 72 КК України, станом на час слухання даного подання залишається досить значний термін невідбутого покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 271 день, що, відповідно, становить більше, ніж 3,5 роки.

Відповідно, суд вважає, що:

- застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення на даному етапі відбування покарання, - є не співрозмірним з наслідками, які заподіяні злочином, не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, та обставинам його вчинення, поведінці засудженого під час відбування покарання;

- засуджений поряд з 2 ма заохоченнями має 8 (вісм) дисциплінарних стягнень, що не може свідчити достеменно про його належну поведінку під час відбування покарання, так як немає системності у отриманні заохочень, вбачається лише системність отримання стягнень, отже, суд вважає, що заохочення отримані для зняття дисциплінарних стягнень, та відповідно, - отримані, на думку суду, - лише з метою досягнення формально юридичних підстав для застосування пільги, - без досягнення наявності оціночних підстав для застосування пільги, які, на думку суду, також мають значне значення при вирішенні питання про застосування до засудженого пільги у виді умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання;

- поведінка засудженого ОСОБА_5 не може бути прикладом для поведінки інших засуджених;

- засуджений ОСОБА_5 не приймав активної участі в суспільному житті колонії;

- суд, з огляду на вищевказані обставини справи, - критично відноситься до висновків адміністрації колонії про те, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення та перевиховання

Отже, вищевказані обставини не дають можливості суду застосувати до засудженого ОСОБА_5 пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в достатньому обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, тому суд приймає рішення про відмову в задоволенні подання установи виконання покарань щодо умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі.
При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.»
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 є не обґрунтованим, та є передчасним на даному етапі відбування покарання.
Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст..ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно, суд при винесенні даної ухвали враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_5 відсутні достатні ознаки остаточного перевиховання та ставлення на шлях виправлення, засуджений ОСОБА_5 , як вбачається з матеріалів провадження, остаточно ще не став на шлях виправлення та перевиховання, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання засудженого.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 6, 9 КВК України, ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 81 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання виконувача обов`язків начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фурманка Уманського району Черкаської області, Україна, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, засудженого:
- 25 червня 2019 року Уманським районним судом Черкаської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.
Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту застосування йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 26.01.2018 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
- 11 вересня 2019 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду винесено ухвалу, на підставі якої вирок Уманського районного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, - залишено без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора відділу прокуратури Черкаської області Протас., - без задоволення.
Вирок набрав законної сили 11.09.2019 року;
- який з 29.01.2019 року утримувався в ДУ «Черкаський СІЗО», та з 15.11.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб, а засудженим, - протягом 7 діб з моменту отримання повного тексту ухвали.

Суддя ОСОБА_1