Дата документу 26.11.2020 Справа № 330/1421/20
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/902/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 330/1421/20Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника-адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Якимівським районним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20.00 години до 06.00 години наступного дня строком на 60 днів, тобто до 11 вересня 2020 року включно.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20.00 години до 06.00 години наступного дня; не відлучатись з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, навчання; з`являтися за викликом слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по справі у кримінальному провадженні; не відвідувати розважальні заклади та заклади, де дозволено вживати алкогольні напої.

Згідно зі змістом судового рішення, до Якимівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000298, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2020 року, погоджене прокурором Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що 12 липня 2020 року, приблизно о 23 годині 50 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , знаходячись у провулку між вул. Ювілейна та вул. Степова в с. Петрівка Якимівського району Запорізької області, біля припаркованого вантажного автомобіля марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому знаходився ОСОБА_14 , з яким вони спільно вживали спиртне, скориставшись малозначним приводом для конфлікту а саме запитавши у ОСОБА_14 цигарку, та отримавши відмову у наданні їм цигарок, діючи у групі за мовчазною згодою, за раптово виниклим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння його майном, скоїли напад на ОСОБА_14 , в ході якого, ОСОБА_12 наніс не менше двох ударів кулаками по голові потерпілого, витяг його з салону автомобіля на землю, після чого ОСОБА_15 , з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та з метою подолання його волі до здійснення супротиву, декілька разів стрибнув на грудну клітину потерпілому, чим спричинив йому переломи ребер, від чого потерпілий закривався, після чого, побачивши, що потерпілий ОСОБА_14 лежить на землі і не чинить супротиву, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 незаконно, шляхом вільного доступу проникли до приміщення салону вказаного автомобіля, звідки відкрито викрали мобільний телефон марка «TECNO», вартістю 3000 гривень, газовий балон з горілкою, об`ємом 5л, вартістю 1050 гривень, пательня, вартістю 450 гривень, каструля, об`ємом 3 л, вартість 300 гривень, набір із трьох виделок та трьох ложок, вартістю 30 гривень, навігатор «Pionner» 30 дюймів, вартістю 3000 гривень, спортивний костюм та білизну, загальною вартістю 500 гривень, гроші у сумі 1000 гривень, зарядні пристрої від мобільного телефону та навігатору у кількості 4 штук, загальною вартістю 200 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_14 , спричинивши матеріальний збиток на загальну суму 9 530 гривень, і з викраденим зникли з місця скоєння злочину. Своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.187 КК України, а саме, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які, на думку сторони обвинувачення, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може здійснити дії, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та обираючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків, але на переконання слідчого судді саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна. В обґрунтування доводів зазначає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 інших запобіжних заходів, не пов`язаних з його триманням під вартою, передбачає перебування його під час досудового розслідування за місцем його проживання, що дає можливість вільно пересуватися не тільки в межах цього населеного пункту, а й за його межі, тобто переховуватися від органу досудового розслідування, безпосередньо впливати на свідків кримінального правопорушення, дані яких містяться в копіях матеріалів досудового розслідування, наданих підозрюваному разом з клопотанням про застосування запобіжного заходу, які є односельцями підозрюваного, знайомі з підозрюваним, дістатися викрадених у потерпілого ОСОБА_14 навігатора та грошових коштів, місцезнаходження яких на даний час органом досудового розслідування не встановлено, і знищити їх або спотворити.
Вказує, що слідчим суддею не враховано відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного ОСОБА_8 в місці його постійного проживання, у тому числі відсутність у нього власної родини (дружини, дітей) й утриманців, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та навчання, адже відповідно до встановлених під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу обставин підозрюваний ОСОБА_8 мешкає з матір`ю, яка отримує пенсійне забезпечення, дітей не має, фактично не має особистої родини, ніде не працевлаштований, тобто у нього відсутні будь-які обов`язки та близькі особисті стосунки, які б утримували його за місцем його проживання.
На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора на підтримання апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника із запереченнями проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримані в повному обсязі та, вирішуючи це питання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя належно дослідив обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, та ніким з учасників не оспорюються, а тому не перевіряються апеляційним судом.

Перевіряючи доведеність заявлених в клопотанні слідчого ризиків, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, постійного місця роботи не має, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, під час розгляду клопотання, слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно та проживає разом з матір`ю інвалідом, живе за рахунок тимчасових заробітків та дійшов висновку, що сукупність зазначених обставин істотно зменшують ризик переховування від органів досудового розслідування і суду, та з метою запобігання вказаного ризику можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На переконання колегії суддів, такий висновок в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Колегія суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, хоча і погоджується з ймовірною можливістю існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливістю переховування від органів досудового розслідування та/або суду, але при цьому погоджується і з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленому ризику.

За наведених обставин, доводи прокурора в апеляції на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами доданими до клопотання.

Сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваного злочину, та тяжкість можливого покарання, як на це посилається прокурор в апеляції, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до ОСОБА_8 при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційного суду не наведено досить переконливих обставин і доводів щодо недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для запобігання визначеного судом ризику.

Що стосується існування ризиків, передбачених п.п.2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості знищення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконного впливу на свідка та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, то слідчим та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявності зазначених ризиків, що підозрюваний здійснювала спроби знищення речей чи документів, впливу на потерпілого чи свідків та за цей час вчинив інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, відмова в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і застосування до нього більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких достатньо переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Апеляційний суд приймає до уваги, про що неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх висновках, що сама лише по собі тяжкість інкримінованих підозрюваному злочинів не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що домашній арешт є занадто м`яким для підозрюваного, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту також обмежує свободу особи та змушує підозрюваного відчувати на собі певний тягар заборон.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, обставини та характер інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність на даній стадії обґрунтованої підозри та існуючого ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчим суддею законного та обґрунтовано прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Доказів протилежного суду апеляційної інстанції прокурором не надано. Отже вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20.00 години до 06.00 години наступного дня строком на 60 днів, тобто до 11 вересня 2020 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4