23.11.2020

Справа № 522/8865/20
Провадження № 1-кп/522/1663/20
УХВАЛА
23 листопада 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000764 від 16.04.2020, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 345, ч.1 ст. 263 КК України.

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000764 від 16.04.2020, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 345, ч.1 ст. 263 КК України.
У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного і виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк , що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не буде завершене до його спливу.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1.3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подав клопотання про заміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , за місце проживання ОСОБА_8 , вважаючи, що такий запобіжний захід забезпечить процесуальну належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 без загрози існування ризиків, зазначених в ухвалі від 06.10.2020р..
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, а у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого відмовити з наступних підстав.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, та незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.
Суд вважає, що на даний час підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт не має, оскільки обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був обґрунтований відповідними ризиками, які на даний час існують, у зв`язку з чим клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 177, 318-380, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до - 22.01.2021 року.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про заміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місць ув`язнення.

Суддя: ОСОБА_1