Справа № 307/2710/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/715/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Тячівськогорайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_8
захисника адвоката ОСОБА_7
перекладача - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Тячівськогорайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовлено.
Клопотання прокурора прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено.
Продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, з неповною середньою освітою, не працюючому, одруженому, раніше не судимому, уродженцю с. Біла Церква, Рахівського району, Закарпатської області та проживаючому в АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.305 КК України та ч.3 ст.307 КК України обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (Шістдесят) днів із визначенням розміру застави. Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з 17 години 00 хвилин 04 червня 2020 року. Строк дії ухвали становить до 17 години 00 хвилин 03 серпня 2020 року. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 передбачених КПК України обов`язків у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму, що становить 630 600, роз`ясно порядок та умови внесення такої застави.
На ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену вище ухвалу та винести нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог передбачених в апеляційній скарзі покликається на те, що вищенаведена ухвала є необґрунтованою та незаконною. Зазначає, що в матеріалах клопотання чітко вказано, що ОСОБА_6 підшукав автомобіль марки «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 , а не переміщував ним наркотичний засіб «героїн».
У конфіденційній розмові ОСОБА_6 повідомив, що йому не було відомо про те, що вищевказаний автомобіль використовувався з метою перевезення наркотичного засобу «героїн». Крім того, затримання групи осіб у складі підданих Королівства Нідерланди Кіліц Ертугрул Нурі ( ОСОБА_10 ) та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) і вилучення у них наркотичного засобу «героїн», який вони перевозили з України в Румунію через пункт пропуску «Солотвино - Сігету Мармацієй» на автомобілі марки «Renault GT» д.н.з. Федеративної республіки Німеччина НОМЕР_2 було здійснено 05.03.2019 прикордонниками пункту пропуску «Сігету Мармацієй» на території Румунії. ОСОБА_6 серед вищевказаних осіб не було. З вищенаведеного не зрозуміло, з яких взагалі причин 14.08.2019 ОСОБА_6 було затримано. Перебування ОСОБА_6 не під вартою дало б змогу родині отримуватизасоби для існування та можливості для відновлення житла, так як ОСОБА_6 до моменту його затримання та обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за місцем свого проживання підробляв автомеханіком, чим і заробляв на проживання своєї сім`ї. Звертає увагу на те, що в матеріалах досудового розслідування не міститься жодного доказу того, що ОСОБА_6 будь-кому погрожував, здійснював тиск або скоював дії, які б свідчили про його намір змінити місце проживання. Таким чином характеризуючи особу ОСОБА_6 недоцільно говорити про те, що він може переховуватись від правосуддя, або ще якимось чином порушувати закон.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти апеляційного скарги, перевіривши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з наступних підстав.
На розгляді Тячівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження відносно громадянина Румунії ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, відносно громадянина України ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України та відносно громадянина України ОСОБА_14 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (Шістдесят) днів із визначенням розміру застави до 16 години 00 хвилин 08 червня 2020 року включно. Відповідно до положень ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті. В подальшому такий запобіжний захід продовжено оскарженою ухвалою.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).
У Рішенні Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) щодо ОСОБА_15 зазначено, що положення частини 2 статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.
Згідно ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів справи, ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, тобто особливо тяжкого злочину згідно ст. 12 КК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , врахував, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України немає.
При розгляді клопотання суд обґрунтовано врахував, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі, врахував дані про особу обвинуваченого, існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може і в подальшому вчиняти нові кримінальні правопорушення чи ухилятись від явки до суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що, ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_6 під вартою, а застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за даних обставин буде недоцільним.
Також, колегія суддів вважає, що суд вірно, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 та ст.182 КПК України, визначив розмір застави в сумі 630 600 грн., що буде необхідним і достатнім для гарантування виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків в разі сплати такої застави.
Відтак, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та скасування ухвали суду першої інстанції про продовження останньому строку запобіжного заходу тримання під вартою з визначенням розміру застави.
Істотних порушень вимог кримінального закону чи неправильного застосування кримінального процесуального закону, які б могли потягти за собою скасування ухвали суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4