Номер провадження:1-в/521/695/20
У Х В А Л А
02 жовтня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з установою виконання покарань, розглянувши клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Ізмаїл Одеської області, має середню освіту, не одружений, засуджений 31.07.2014 року Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років,

У С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 31.07.2014 року.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання, пояснив, що став на шлях виправлення, змінив свою поведінку, своєю поведінкою доводить виправлення. В установі не працює в силу пенсійного віку, але завжди виконує законні вимоги персоналу і не має нарікань з приводу виконаної роботи. Мав час подумати над своєю поведінкою, більше не допустить вчинення злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі має намір вести законослухняний спосіб життя, допомагати своїм родичам, з якими підтримує стосунки.

Представник установи виконання покарань не заперечував проти задоволення клопотання. Він вказав, що ОСОБА_4 виконує вимоги персоналу установи, характеризується позитивно, має заохочення, не дивлячись на пенсійний вік виявляв бажання приймати участь в ремонтних роботах, отримує пенсію.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_4 відбуває основне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років за вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 31.07.2014 року, яким засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України. Початок строку покарання - 16.05.2014 року, кінець строку - 26.01.2022 року.

Засуджений відбув 3/4 строку призначеного судом покарання, що дає підставу звернутися до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як видно з характеристики, наданої ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» від 01.10.2020 року, ОСОБА_4 за час відбування покарання характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має 8 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. На виробництві установи не працевлаштований (досяг пенсійного віку). Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, не допускає порушень безпеки праці і протипожежної безпеки. Підтримує родинні стосунки з членами родини. На профілактичному обліку не перебуває.

Будь-яких негативних рис особистості або поведінки ОСОБА_4 , які б свідчили про те, що він не став на шлях виправлення, в характеристиці засудженого не наведено і таких даних суду не надано. Також в розпорядженні суду немає відомостей, що ОСОБА_4 під час відбування покарання не дотримувалася інших встановлених норм і правил поведінки.

Також в судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 пояснив, що він негативно ставиться до своєї протиправної поведінки і вчинених злочинів, розкаюється у вчиненому. Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Суд вважає, що наявні переконливі докази сумлінної поведінки засудженого ОСОБА_4 , який не порушував режиму відбування покарання, додержувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, сумлінно працював в колонії, має добру поведінку в побуті, прагнув своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин. Сумлінне ставлення ОСОБА_4 до праці виражалось у свідомій участі в суспільно корисній праці, у виконанні покладених на нього завдань, за що він отримав заохочення від адміністрації установи виконання покарань.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 розкаявся у скоєному злочині, своїм відношенням до праці і поведінкою в побуті під час відбування покарання довів своє виправлення, що є підставою для його звільнення від відбування призначеного судом покарання умовно-достроково.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 82 КК України, ст.ст. 6, 153 КВК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 31.07.2014 року, умовно-достроково на невідбутий строк 01 рік 03 місяці 25 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1