Провадження №1-кп/523/1257/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури№4 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт з долученими до нього у кримінальному провадженні за №0000033 від 16.07.2020р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великомихайлівка Одеської області, громадянина України, середньої освіти, вдовця, маючого на утриманні троє неповнолітніх дітей, працюючого неофіційно, раніше не судимого.
Проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, -

Встановив:

До Суворовського районного суду м. Одеси з Одеської місцевої прокуратури №4 надійшов обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.185 ч.1 КК України без клопотання прокурора про його розгляд без проведення судового розгляду в судовому засіданні, а також за відсутності письмової заяви самого обвинуваченого, потерпілого про надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, у зв`язку чим на підставі ст.382 ч.3 КПК України суд визнав за необхідне призначити розгляд обвинувального акту у загальному порядку за участю прокурора, обвинуваченого.

Так, судом встановлено, що на початку червня 2020 року у ранковий час, ОСОБА_4 , знаходячись у підсобному приміщенні у дворі будинку АДРЕСА_2 , де проводив ремонтні роботи по найму, діючи навмисно з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись сприятливими умовами, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав належні власнику приміщення ОСОБА_5 інструменти, а саме перфоратор марки «Інтерскол» вартістю 2400 гривень та куто-шліфувальний пристрій марки «Інтерскол» вартістю 2400 гривень, після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 4800 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, та пояснив, що дійсно у червні 2020 року у ранковий час приїхав до будинку АДРЕСА_2 , де працював у потерпілого ОСОБА_5 по найму, але роботи не було, з ним був інструмент, належний потерпілому. Скориставшись сприятливими умовами, що його ніхто не контролює, усвідомлюючи протиправність своїх дій, самовільно залишив собі перфоратор та шліфувальну машинку. В подальшому викрадений інструмент продав, отримані кошти витратив на власний розсуд.

Вину визнає повністю, щиро розкаюється, пояснюючи причини свого вчинку тяжким матеріальним становищем, просив вибачення, не заперечує факт викрадення майна, належного потерпілому ОСОБА_5 , запевняючи, що більше ніколи не буде вчиняти протиправних дій.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілого, свідків, оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого, повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення, а саме вчинення крадіжки майна в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, ніким із учасників процесу не оспорюються.
Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що в умисних діях обвинуваченого ОСОБА_4 є склад кримінального проступку, передбаченого ст.185 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та його вина повністю доказана.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме враховує характер, ступінь тяжкості, мотивацію та суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, як вбачається не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність постійних джерел доходів, негативне ставлення до скоєного діяння, відсутність тяжких наслідків та матеріальних претензій, бажання вести законослухняний спосіб життя, просив вибачення за вчинене, що говорить про усвідомлення своєї провини та каяття.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, суд відносить повне визнання своєї провини, щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування речові докази не долучалися, залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Матеріали кримінального провадження №0000033 від 16.07.2020р. до обвинувального акту не долучалися, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з урахуванням санкції ч.1 ст.185 КК України та вимог цього ж Кодексу, оцінюючи у сукупності обставини, спосіб та мотивацію вчиненого кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, раніше не судимий, його щире каяття, відсутність тяжких наслідків, зважаючи на поведінку ОСОБА_4 під час судового провадження, з якої вбачається, що він в повній мірі усвідомив протиправність своїх дій, негативне ставлення до скоєного, наявність бажання в подальшому вести законослухняний спосіб життя, що говорить про те, що він став на шлях виправлення, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, однак враховуючи, що обвинувачений не працевлаштований, що в свою чергу за відсутності легальних джерел доходів унеможливлює призначення покарання у вигляді штрафу, а за відсутності офіційного місця роботи не вбачається підстав для застосування такого виду покарання як виправні роботи, приймаючи до уваги думку прокурора, суд дійшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді громадських робіт, які полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень.

Керуючись ст.ст. 50, 51, 56, 65 КК України, ст.ст. 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, призначив йому покарання у вигляді ста годин громадських робіт.

Відповідно до ст.36 ч.1, ч.3 КВК України виконання вироку в даній частині та контроль за виконанням засудженим покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації, а саме Київський районний відділ Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України, розташованому за адресою: 65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова, буд.14 (електронна адреса: ), за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 .

Матеріали кримінального провадження за №0000033 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2020 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1