Справа № 296/5793/20
УХВАЛА
Іменем України

16 липня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000395 від 10.11.2019,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним клопотанням у якому просить суд скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13.11.2019 року у справі №296/10934/19.

В обґрунтування клопотання вказує, що у рамках кримінального провадження №0000395 від 10.11.2019, за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13.11.2020 накладено арешт на майно, а саме: грошові кошти у сумі 3700 грн., 600 євро, стріляну гільзу та патрон 12 калібру, складний ніж чорного кольору, посвідчення громадського мисливського інспектора №116 на ім`я ОСОБА_7 , паперові пижі у кількості 4-х штук, дві стріляні гільзи, ніж, окуляри, слід низу взуття, мисливську гладкоствольну рушницю ИЖ-18-Е, серії НОМЕР_1 , 12 калібру (яка належить ОСОБА_6 , згідно дозволу зберігання зброї № НОМЕР_2 ), листя з нашаруванням речовини бурого кольору, пістолет з маркуванням НОМЕР_3 , 9 калібру з 8 патронами до нього. Вважає, що подальша потреба в арешті рушниці ИЖ-18-Е, серії № НОМЕР_4 , 12 калібру відпала, оскільки з вилученим майном були проведені необхідні слідчі дії та відповідна інформація, яка могла мати значення для слідства була зафіксована.

Адвокат в судовому засіданні клопотання підтримав. Просив задовольнити його в повному обсязі.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні надав суду заяву старшого групи слідчого ОСОБА_8 , в якій останній просить розглядати справу у його відсутність, щодо скасування арешту на майно не заперечує.

Дослідивши надані матеріали, заслухавши сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13.11.2020 у рамках кримінального провадження №00000395 від 10.11.2019, за ч. 1 ст. 115 КК України, накладено арешт на майно ОСОБА_6 , а саме: мисливську гладкоствольну рушницю ИЖ-18-Е, серії НОМЕР_1 , 12 калібру, що належить йому згідно дозволу на право зберігання зброї № НОМЕР_2 (а.с. 11).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and ОСОБА_2 v Sweden» від 23.09.82, «новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Як встановлено судом, наданий час у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 не перебуває в жодному процесуальному статусі, має документи на зброю, слідчий не заперечив щодо скасування арешту оскільки майно не є предметом, засобом чи знаряддям злочину, яке розслідується у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, слідчий суддя вважає за можливе скасувати арешт на майно ОСОБА_6 , а саме: мисливську гладкоствольну рушницю ИЖ-18-Е, серії НОМЕР_1 , 12 калібру.

На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.170,171,174, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000395 від 10.11.2019 задовольнити.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13.11.2020, а саме на: рушниці ИЖ-18-Е, серії НОМЕР_1 , 12 калібру, що належить ОСОБА_6 згідно дозволу на право зберігання зброї № НОМЕР_2 .

Зобов`язати слідчого в ОВС ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 або іншу компетентну особу в провадженні якої будуть перебувати матеріали досудового розслідування №0000395 від 10.11.2019 року повернути ОСОБА_6 рушницю ИЖ-18-Е, , серії НОМЕР_1 , 12 калібру.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1