У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тузли Березанського району Миколаївської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2020 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 09.03.2021 р. включно із визначенням застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Узагальнені доводи апелянта.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та прийнятою з істотним порушенням вимог КПК України.
Зазначає, що сторона обвинувачення взагалі не обґрунтовує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження обґрунтування для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, та прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде не достатнім для запобіганню наявним ризикам.
Поза увагою суду, на думку апелянта, залишилась також і наявність обґрунтованої підозри як підстави для застосування запобіжного заходу.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000576 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України.
На адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати та не зменшилися, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Суд першої інстанції, вислухавши думки учасників судового провадження, дійшов висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи це рішення тим, що на теперішній час обставини, враховані при застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не зникли, а тому подальше тримання під вартою є виправданим, оскільки не можливо запобігти зазначеним прокурором ризикам, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000576, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та нетяжкого злочинів, раніше судимий, офіційно не працює, постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків не має. Судове провадження на даний час триває та не всі свідки є допитаними.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків.
Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості злочину та наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.
Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень (злочинів), апеляційний суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , про що просить апелянт.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3