Справа № 643/5317/18
Провадження № 1-в/643/490/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській областіпро вирішення питання про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2019 у відповідність вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання

засудженому за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Харкова, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованому, раніше не судимому, не одруженому, мешкаючему за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

До суду надійшло зазначене вище подання, в якому представник органу пробації просить суд, відповідно до вимог ч.ч. 1,3 ст. 5, ч. 3 ст. 74 КК України, п.13 ч.1 ст.537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України вирішити питання про зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання стосовно засудженого за ч. 1 ст. 309 КК України вироком Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2019 ОСОБА_3 .

За вироком Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2019 у справі № 643/5317/18 ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком два роки.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 просив розглянути подання без його участі, та задовольнити подання, про що зазначив у письмовій заяві.

Суд, дослідивши подання, дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції, яка діяла до 01 липня 2020 року), та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Законом № 2617-VIII з 01 липня 2020 року у статті 309 КК України до абзацу другого частини першої внесено зміни згідно яких, слова "від п`ятдесяти до ста" замінено словами "від однієї тисячі до трьох тисяч", а слова "трьох років, або позбавленням волі на той самий строк" замінено словами "п`яти років".
Отже, згідно Закону № 2617-VIII за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з 01 липня 2020 року встановлений більш м`який вид покарання ніж був застосований до засудженого ОСОБА_3 , а саме обмеження волі. При цьому максимальна межа обмеження волі за ч. 1 ст. 309 КК України встановлена на строк до 5 років. Тоді як ОСОБА_3 засуджено до позбавлення волі на строк 2 роки.
Як слідує з подання органу пробації, його подано до суду на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, за якою під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
У поданні орган пробації просить вирішити питання щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому.
При цьому орган пробації не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання на яке він просить замінити засудженому ОСОБА_3 призначене останньому покарання. Відтак подання не містить і мотивів, з яких виходив орган пробації звертаючись до суду з вказаним поданням.
В свою чергу за правилами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Засуджений ОСОБА_3 покарання не відбував, оскільки він на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Тобто необхідно застосовувати найбільш сприятливий для винуватого закон із усіх, що були чинними у цей період.
За положеннями ч. 3 ст. 74 КК України суд замінює призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в санкції більш м`якого виду покарання.
Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням (наприклад, обмеження волі чи виправні роботи), призначена їй міра покарання теж підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.
З урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України та положень Закону № 2617-VIII покарання у виді позбавлення волі строком на два роки ОСОБА_3 може бути замінено на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Міра покарання це якісна і кількісна характеристика визначеного судом згідно з законом покарання за злочин. Отже, міра покарання охоплює не лише строк та розмір покарань, але і їхній вид та кількість, визначену судом.
З урахуванням змін внесених Законом № 2617-VIII до санкції ч. 1 ст. 309 КК України пом`якшується вид покарання, проте з у рахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України посилює строк покарання.
Враховуючи, що максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначене за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, згідно Закону № 2617-VIII значно перевищує строк призначеного засудженому вироком суду покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку, що у даному випадку приведення вироку суду від 06.02.2019 у відповідність до вимог Закону № 2617-VIII погіршує становище засудженого.
Також, слід зазначити, що питання про виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р., №2617-VIII здійснюється за згодою засудженого.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 такої згоди не давав.

За таких обставин підстави для задоволення подання органу пробації відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській областіпро приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2019 у справі № 643/5317/18 стосовно ОСОБА_3 , засудженого за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком два роки, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1