Справа № 308/7064/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі слідчого ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000839, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_2 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

Під час досудового розслідування з`ясовано, що 16.07.2020 року до чергової частини Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те що 16.07.2020 року близько 07 години 15 хвилин на автошляху М-06 ( Київ-ЧОП) в районі с. Нижнє Солотвино, Ужгородського району оперативними співробітниками оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з працівниками Національної поліції України було зупинено транспортний засіб марки "Опель" моделі "Віваро" д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В зазначеному транспортному засобі перебувало 7 (сім) осіб зі слів вихідці їз Шрі-Ланки, яких вище вказаний водій імовірно за попередньою змовою з невстановленими особами доставив на територію Закарпатської області через перевал в с. Нижні Ворота, імовірно для подальшої доставки до державного кордону з метою незаконного переправлення через державний кордон України до Словацької Республіки (поза встановленими пунктами пропуску).

16.07.2020 року органом досудового розслідування Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, слідчим СВ лейтенантом поліції ОСОБА_2 , було внесено відомості за вище вказаним фактом до ЄРДР під №0000839, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

16.07.2020 року в період часу з 09.10 09.35 годину слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 , протоколом огляду за адресою: село Нижнє Солотвино на білянці узбіччя автодороги державного значення сполучення «Київ-Чоп» на ділянці дороги 796 кілометр плюс 500 метрів, було виявлено та вилучено:

- Мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, кінцеве обладнення мобільного терміналу (IMEI): НОМЕР_2

- Мобільний телефон марки «Intex» червоного кольору, кінцеве обладнення мобільного терміналу (IMEI): НОМЕР_3

- Мобільний телефон марки «Huawei» чорного кольору, кінцеве обладнення мобільного терміналу (IMEI): НОМЕР_4

- Мобільний телефон марки «Neffos» білого кольору, кінцеве обладнення мобільного терміналу (IMEI): НОМЕР_5

- Мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору, кінцеве обладнення мобільного терміналу (IMEI): НОМЕР_6

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серійний № НОМЕР_7

-Транспортний засіб марки «Опель» моделі «Віваро» д.н.з. НОМЕР_1

- Флеш карта марки «team» об`ємом 32 GB

Слідчий вказує на те, що наразі органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, тобто закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у сховище.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що вилучене майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України і тому в органу досудового слідства виникла необхідність у збереженні вказаних речових доказів, які надалі можуть бути використані у процесі доказування у порядку ст. 91 КПК України, до прийняття кінцевого процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Також вказує на те, що вилучені предмети на думку сторони обвинувачення зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також постановами слідчого визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серійний № НОМЕР_7 транспортний засіб марки «Opel» моделі «Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 належать на праві приватної власності належить ОСОБА_5

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у змісті клопотання.

Представник власника майна в судовому засіданні частково заперечив проти задоволення клопотання, зокрема в частині, що стосується накладення арешту на транспортний засіб з тих підстав, що власник майна ОСОБА_5 не має статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, відсутні будь-які відомості, що вказували б на набуття вказаного транспортного засобу злочинним шляхом. Також акцентує увагу на тому, що власник майна не заперечив факту перевезення іноземних громадян, адже є перевізником. Просив повернути йому транспортний засіб, оскільки автомобіль є його єдиним джерелом доходу.

Заслухавши пояснення слідчого, представник власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - Ужгородським РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000839, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Як вбачається з доданого до матеріалів клопотання Витягу з ЄРДР в рамках даного кримінального провадження розслідуються обставини кримінального правопорушення за повідомленням про те що 16.07.2020 року близько 07 години 15 хвилин на автошляху М-06 ( Київ-ЧОП) в районі с. Нижнє Солотвино, Ужгородського району оперативними співробітниками оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з працівниками Національної поліції України було зупинено транспортний засіб марки "Опель" моделі "Віваро" д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В зазначеному транспортному засобі перебувало 7 (сім) осіб зі слів вихідці їз Шрі-Ланки, яких вище вказаний водій імовірно за попередньою змовою з невстановленими особами доставив на територію Закарпатської області через перевал в с. Нижні Ворота, імовірно для подальшої доставки до державного кордону з метою незаконного переправлення через державний кордон України до Словацької Республіки (поза встановленими пунктами пропуску).
16.07.2020 року органом досудового розслідування Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, слідчим СВ лейтенантом поліції ОСОБА_2 , було внесено відомості за вище вказаним фактом до ЄРДР під №0000839, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

16.07.2020 року в період часу з 09.10 09.35 годину слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 , протоколом огляду за адресою: село Нижнє Солотвино на білянці узбіччя автодороги державного значення сполучення «Київ-Чоп» на ділянці дороги 796 кілометр плюс 500 метрів, було виявлено та вилучено вказане у клопотанні майно, зокрема мобільні телефони, транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також флеш карта.

Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на зазначений автомобіль та вилучені під час огляду речі з тих підстав, що такі мають значення речових доказів та можуть містити сліди кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Відтак матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого ОСОБА_2 від 16.07.2020 року вказане у клопотанні тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серійний № НОМЕР_7 транспортний засіб марки «Opel» моделі «Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 належать на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Представник власника майна не згідний з клопотанням та просить повернути транспортний засіб власнику, оскільки такий не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.
Відтак, на підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування, зокрема проведення органом слідства всіх слідчих дій, з метою збереження вказаних у клопотанні речових доказів, з врахуванням того, що в даному випадку транспортний засіб по суті є засобом вчинення кримінального правопорушення, адже саме в ньому оперативними співробітниками було виявлено вихідців з Шрі-Ланка, які були доставлені до державного кордону з метою їх незаконного переправлення через державний кордон України, слідчим наведені правові підстави для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, власником майна не спростовано наведені у клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, тому слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання є обґрунтоване та таке, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000839, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони відчуження, розпоряджання та користування цим майном, а саме на:

- Мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, кінцеве обладнення мобільного терміналу (IMEI): НОМЕР_2

- Мобільний телефон марки «Intex» червоного кольору, кінцеве обладнення мобільного терміналу (IMEI): НОМЕР_3

- Мобільний телефон марки «Huawei» чорного кольору, кінцеве обладнення мобільного терміналу (IMEI): НОМЕР_4

- Мобільний телефон марки «Neffos» білого кольору, кінцеве обладнення мобільного терміналу (IMEI): НОМЕР_5

- Мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору, кінцеве обладнення мобільного терміналу (IMEI): НОМЕР_6

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серійний № НОМЕР_7

- Транспортний засіб марки «OPEL» моделі «VIVARO» д.н.з. НОМЕР_1

- Флеш карта марки «team» об`ємом 32 GB.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду (особою, яка не була присутньою під час її оголошення на протязі 5-и днів з дня отримання її копії)

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1